Справа № 127/24143/19
Провадження № 22-ц/801/851/2020
Категорія: 76
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року	Справа № 127/24143/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М.,
за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ДП «45 експериментальний механічний завод»,
розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання наказу щодо відсторонення від роботи незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року постановлене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Романюк Л.Ф., дата виготовлення повного тексту рішення 07 лютого 2020 року,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання наказу щодо відсторонення від роботи незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.
Виклавши обгрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «45 експериментальний механічний завод» від 20 серпня 2019 року № 140к про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків. Стягнути з ДП «45 експериментальний механічний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2019 року по день ухвалення рішення суду. Стягнути з ДП «45 експериментальний механічний завод» на користь ОСОБА_1 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Постановити окрему ухвалу суду про вчинення посадовими особами ДП «45 ЕМЗ» порушень законодавства та направлення її до ДК «Укроборонпром».
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання наказу щодо відсторонення від роботи незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ директора ДП «45 експериментальний механічний завод» від 20 серпня 2019 року № 140к про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на підставі КЗпП України, положення статуту ДП «45 ЕМЗ», Положення колективного договору з 20 серпня 2019 року без збереження заробітної плати на час проведення службового розслідування.
Стягнуто з ДП «45 експериментальний механічний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення з 20 серпня 2019 року по 23 вересня 2019 року в сумі 11950, 56 грн., з якої підлягають сплаті відповідні податки та інші обов`язкові платежі.
Стягнуто з ДП «45 експериментальний механічний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 1536, 80 грн.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду у відмовній його частині, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилався на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просив оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо постановлення окремої ухвали скасувати та ухвалити нове про задоволення цих вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та правомірно визнав незаконним та скасував наказ директора ДП «45 експериментального механічного заводу» від 20.08.2019 року № 140к про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків, однак в порушення ч. 1 ст. 262 ЦПК України не дослідив та не прийняв рішення щодо постановлення окремої ухвали про вчинення посадовими особами ДП «45 ЕМЗ» порушень законодавства та направлення її до ДК «Укроборонпром».
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині не вирішеного питання про постановлення окремої ухвали щодо вчинення посадовими особами ДП «45 ЕМЗ» порушень законодавства та направлення її до ДК «Укроборонпром», тому в іншій частині рішення суду в силу ст.367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
З аналізу сказаної статті вбачається, що окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.
Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.
Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.
Окрема ухвала (постанова) має бути обґрунтованою і вмотивованою. Вона може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню злочину або іншого правопорушення. Обставини, які належать до причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, підлягають всебічному, повному та об`єктивному дослідженню в судовому засіданні. За необхідності слід заслухати показання осіб, дії або бездіяльність яких сприяли вчиненню злочину, витребувати додаткові матеріали, призначити експертизу або здійснити інші процесуальні дії.
В окремій ухвалі (постанові) суд повинен указати, в чому конкретно полягають встановлені порушення закону, які саме права громадян порушено, або зазначити причини й умови, що сприяли вчиненню порушення.
Разом з тим, суд звертає увагу, що статтею 262 ЦПК України не встановлено прямий обов`язок суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вимога позивача про постановлення окремої ухвали в даній справі, не підлягає задоволенню, оскільки таке формулювання не може бути самостійною позовною вимогою, а постановлення окремої ухвали пов`язується з дискрецією (власним розсудом) суду, підстав для реалізації якої в даній справі, суд не вбачає, оскільки в матеріалах справи, окрім встановленого факту порушення, відсутні докази про наявність об`єктивних причин та умов, що сприяли допущенню вчинення даного порушення, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити у зв`язку з її безпідставністю.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду від 31 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                         О.Ю. Береговий

Судді                                                         Т.М. Шемета

                                                               М.М. Якименко