ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/7575/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Бородіна О.В.
Провадження № 33/818/198/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
03.03.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Волошина Артема Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Волошина А.В. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ: 

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУЦпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1рік.
Судом першої інстанції було встановлено, що 12.10.2019 року о 00 годині 05 хвилин в м. Харкові по вул. Холодногірська, 163-Г водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 6810 ARCD-0464 в присутності двох свідків, та за результатами вміст алкоголю складає 1,52 ‰ (тест № 565), своїми діями він порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КупАП.
Не погодившись з таким рішенням, захисник Волошин А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, отримав копію постанови лише 31.12.2019 року.
В скарзі вказує, що про розгляд справи судом першої інстанції ОСОБА_1 обізнаний не був, не міг надати пояснення стосовно подій 12.10.2019 року. Наявна в матеріалах справи заява від імені ОСОБА_1 про отримання смс-повідомлень ним не подавалась, вона не містить його підпису. Повістки на адресу ОСОБА_1 не надходили. На думку апелянта, це свідчить про порушення вимог ст. 268 КУпАП.
Вважає, що суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, у зв`язку з чим їх письмові поясняв не можна брати до уваги, зазначає ОСОБА_1 після проходження ним огляду за допомогою газоаналізатора Драгер висловив незгоду з його результатами, та забажав пройти огляд в закладі охорони здоров`я, але цього не було забезпечено працівниками поліції. Наявні підписи в акті огляду та чековій роздруківці були залишені ОСОБА_1 під тиском працівників поліції.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Волошина А.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Апеляційний суд вважає посилання апелянта, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено без його участі такими, що заслуговують на увагу, проте ця неповнота може бути усунена під час апеляційного провадження.
Доводи щодо незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду отриманими за допомогою газоаналізатора «Драгер» апеляційний суд відхиляє, оскільки вони спростовуються змістом наявного в матеріалах справи відеозапису, згідно якого встановлено, що після проходження такого огляду на питання працівників поліції щодо згоди з його результатами та бажання проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відповів «а зачем это надо?». Апеляційний суд розцінює таку відповідь відмову від проходження огляду в медичному закладі, а враховуючи те, що ОСОБА_1 не висловлював незгоду з отриманими результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, погодився з результатом в акті огляду (а.с. 3), слід вважати, що водій не заперечував проти отриманого результату огляду.
Не спростовує викладеного і доводи, що судом першої інстанції не було допитано свідків, оскільки зміст їх пояснень відповідає вказаному відеозапису, та іншим матеріалам справи, які наведені в постанові, яка оскаржена. 
Також апеляційним судом не встановлено, що з боку працівників поліції здійснювався тис на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим доводи в цій частині апеляційний суд відкидає.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно абз. 1 п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.7 вище вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Апеляційним судом не встановлено порушень при розгляду справи в суді першої інстанції вимог вказаних вимог законодавства, тому враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Волошина Артема Вікторовича про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2020 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу захисника Волошина А.В. залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Постанова набрала законної сили 03.03.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик