КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа   № 759/16496/17                                                    Головуючий у суді першої інстанції:Сенько М.Ф.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/597/2020                  Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
28 квітня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
                                       Судді-доповідача Волошиної В.М.
                Суддів             Мостової Г.І., Слюсар Т.А.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання частково недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за законом. 
 
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги,  колегія суддів, - 
                  
в с т а н о в и л а :
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання частково недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року  провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання частково недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за законом зупинено до набрання законної сили рішенням в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування за законом, третя особа - Вишнева міська державна нотаріальна контора, що перебуває на розгляді Святошинського районного суду міста Києва (ун. №759/18917/17).
 
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування  справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї справи. Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження на зазначене уваги не звернув, своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, а лише констатував існування іншої справи за участі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та дійшов необгрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.
 
Учасники справи, у визначений ухвалою суду строк, не скористалась процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
 
У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України  апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, зокрема про зупинення провадження у справі,  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушених прав з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання частково недійсним договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та відповідачі у справі є рідними братами. 
 
Батьками сторін у справі є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які під час перебування у шлюбі придбали дві квартири під номером АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 (а.с. 11, 13, 14 том 1). 21 вересня 2007 року шлюб між батьками розірвано (а.с. 12 том 1). 
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_5 (а.с. 15 том 1). Внаслідок смерті матері ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . 
 
Інша Ѕ частина квартир АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року (справа № 759/15927/14-ц) визнана за батьком ОСОБА_4 (а.с. 16-19 том 1). 
 
За життя спадкодавець склала заповіт від 30 листопада 2010 року, яким все своє майно рухоме та нерухоме, що на день смерті належало їй, заповідала ОСОБА_1 (позивачу у справі) - а.с. 20 том 1. За заявою спадкодавця ОСОБА_5 від 28 липня 2011 року вказаний заповіт було скасовано (а.с. 21-26 том 1). 
 
12 липня 2012 року ОСОБА_5 складено новий заповіт, яким вона заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 дитячому будинку « АДРЕСА_4 , що знаходиться у Святошинському районі міста Києва (а.с. 27 том 1). 
 
Після смерті ОСОБА_5 спадкоємець за заповітом від 12 липня 2012 року - дитячий будинок «Малятко» спадщину у вигляді Ѕ частин квартири АДРЕСА_3 не прийняв. 
 
До спадкової маси увійшло наступне нерухоме майно: Ѕ частина квартири АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_2 у вигляді Ѕ її частин, що належала спадкодавцю, та неохоплена заповітом від 12 липня 2012 року.
 
 Діти спадкодавця - ОСОБА_1 (позивач у справі), ОСОБА_2 ( відповідач у справі) та ОСОБА_3 (відповідач у справі) звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори (а.с. 160, 161, 162 том 1 спадкова справа). 
 
За прийняттям спадщини до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори також звернувся батько ОСОБА_4 , який пред`явивши заповіт, складений 23 квітня 1999 року спадкодавцем ОСОБА_5 , отримав свідоцтва від 27 січня 2017 року про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 та на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 183, 202, 210, 213 том 1 спадкова справа).
 
В подальшому батько подарував квартиру АДРЕСА_2 сину ОСОБА_2 ( відповідач у справі) на підставі договору дарування від 30 лютого 2017 року. 
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (батько сторін у справі) помер  (а.с. 30 том 1).
 
Посилаючись на те, що заповіт, складений матір`ю ОСОБА_5 від 23 квітня 1999 року, був скасований наступним заповітом від 30 листопада 2010 року, тому батько ОСОБА_4 не входить до числа осіб, які є спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_5 та не мав права на спадкування за заповітом на Ѕ частини квартир АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , з подальшою реалізацією Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , виданого ОСОБА_4 П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 27 січня за реєстровим номером 11-32; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_4 П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 27 січня за реєстровим номером 11-31; визнати частково недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко І.С. 13 лютого 2017 року, у частині дарування Ѕ частини вказаної квартири; визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Під час розгляду справи відповідач у справі ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вказує свідоцтво про смерть (а.с. 107 том 2). Для вирішення питання щодо залучення правонаступника після смерті ОСОБА_3 судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання витребувано спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 , з якої вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його рідний брат ОСОБА_2 , якому 20 червня 2019 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 99-144 том 2).  
 
В судовому засіданні 13 листопада 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сила судовим рішення у справі № 759/18917/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом (а.с. 161 том 2). 
 
До матеріалів справи долучено позовну заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вишнева міська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Михальчук Лідія Володимирівна про усунення від права на спадкування за законом та ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі № 759/18917/17 (а.с. 34-33, 36 том 2).
 
Задовольняючи  клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмет спору в даній справі та у справі  № 759/18917/17 частково збігаються, а саме щодо права на одну із спадкових квартир.
 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
 
Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні справи, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
 
Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).
 
Підстава, передбачена пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
 
Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.
 
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
 
Колегією суддів встановлено, що відповідно до предмета та підстав пред`явленого позову ОСОБА_1 у даній справі спір, пов`язаний з правом на спадкування щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (матері сторін у справі).
 
Позивач ОСОБА_1 у судовому порядку доводить обставини, що спадкування після смерті матері здійснюється за законом, а не за заповітом, складеним 23 квітня 1999 року спадкодавцем на користь ОСОБА_4 (батька сторін), та йому при перерозподілі спадщини у порядку спадкування за законом, яка відкрилась після смерті матері і була прийнята ним, належить 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 та 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 .
 
Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справи, встановлюються при дослідженні документів, наявних у спадковій справі, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину тощо.
 
Спадкова справа № 1406/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 витребувана судом першої інстанції з П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори та долучена до матеріалів справи, проте розгляд справи по суті пред`явлених вимог  ОСОБА_1 судом першої інстанції не розпочато(а.с. 157-251 том 1). 
 
Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду Святошинським районним судом міста Києва цивільної справи № 759/18917/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вишнева міська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Михальчук Лідія Володимирівна про усунення від права на спадкування за законом.
 
Зі змісту долученої до матеріалів справи позовної заяви, яка є предметом розгляду у справі № 759/18917/17, вбачається, що 13 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовними вимогами до ОСОБА_1 про усунення останнього від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 34-35 том 2).
 
Отже, у цій справі заявлена вимога, яка не пов`язана з правом на спадкування щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (матері сторін у справі), а стосується спору між спадкоємцями щодо переходу спадкових прав на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 (батька сторін у справі), до складу якої входить, у тому числі, і майно, отримане батьком у порядку спадкування  після смерті ОСОБА_5 .
 
Таким чином, обставини, які є підставою позову  ОСОБА_1 у даній справі не є предметом дослідження в іншій справі. До того ж, право на нерухоме майно, що входить до складу спадщини ОСОБА_4 (батька сторін у справі) і набуте ним у порядку спадкування за заповітом після смерті колишньої дружини ОСОБА_5 було оспорено у судовому порядку  ОСОБА_1 ще до відкриття провадження у справі           № 759/18917/17.
 
Суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи наявність обставин (фактів), якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги про право на спадкування щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (матері сторін у справі).
 
Таким чином, суд першої інстанції не дослідив усіх передбачених нормою процесуального права умов для зупинення провадження у справі, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.
 
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції порушив право позивача на судовий розгляд справи протягом розумного строку.
 
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які за приписами статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,
 
п о с т а н о в и л а:
  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                
 
 Судді: