ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2020 року 
Київ
справа №160/3573/19
адміністративне провадження №К/9901/31008/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є., суддів: Іванова С.М.,     Панченко О.М. від 10.10.2019 
у справі № 160/3573/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство внутрішніх справ України,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У квітні 2019 року ОСОБА_1  (далі також - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (далі також - відповідач, ГУ НП в Дніпропетровській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство внутрішніх справ України (далі також - третя особа, МВС України), в якому просив: 
- визнати протиправними дії ГУ НП в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , неподання до МВС України документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015;
- зобов`язати ГУ НП в Дніпропетровській області направити до МВС України документи та висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.     
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.
3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі також - Порядок №4) з огляду на мотиви, викладені у цій постанові. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
4. 11.11.2019 відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019. 
5. Також від відповідача 11.11.2019 до Верховного Суду надійшла заява про зупинення виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №160/3573/19 в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з огляду на мотиви викладені у цій постанові до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
6. Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі.
7. 15.01.2020 від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
8. 17.01.2020 від Міністерство внутрішніх справ України надійшли пояснення на касаційну скаргу, в яких просить задовольнити таку у повному обсязі.
9. Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2020 відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про зупинення виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №160/3573/19.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 04.08.2014 № 283 о/с прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України.
11. Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від     06.11.2015 № 485 о/с "По     особовому складу" позивача з 06.11.2015 звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за пунктом     63 "к" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).
12. Наказом ГУ МВС від 15.09.2014 № 355 о/с дек з метою забезпечення належного виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО, а також виконання вказівки МВС України від 04.08.2014 № 9978 дек, позивача було відряджено до м. Маріуполь Донецької області з 15.09.2014.
13. Під час відрядження до м. Маріуполь Донецької області, а саме 02.10.2014 позицію "Едельвейс", яку обороняли працівники батальйону ПСМОП "Дніпро-1" ГУМВС, до складу якої входив і позивач, обстріляно з крупнокаліберної зброї, у тому числі гранатометів з боку незаконних збройних формувань "ДНР". Одна із гранат розірвалася у безпосередній близькості     від позивача, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді контузії та втратив свідомість, що підтверджується копією акта про нещасний випадок № 3/16.
14. Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 № 485 о/с «По особовому складу» сержанта міліції ОСОБА_1 міліціонера взводу № 1 роти призначення полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУ МВС з 06.11.2015 звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за пунктом 63 «к» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).
15. Відповідно до наказу в ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.11.2015 за № 23 о/с "По особовому складу" сержанта ОСОБА_1 поліцейського полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1"ГУ НП звільнено з 02.12.2015 за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік).
16. 21.01.2019 позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), відповідно до висновку якої встановлено факт захворювання позивача, який пов`язаний з безпосередньою участю в АТО при виконанні службових обов`язків. 
17. Випискою із акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 016894 ОСОБА_1 було присвоєно III групу інвалідності до 01.01.2020.
18. Згідно обстеження було встановлено причинний зв`язок між захворюванням позивача та його участю в АТО при виконанні службових обов`язків. Зокрема, зі змісту виписки з акта огляду МСЕК вбачається: «група інвалідності - третя, з 18.01.2019. Причина інвалідності - травма, так, пов`язана з безпосередньою участю в АТО при виконанні службових обов`язків».
19. Відповідно до висновку, зазначеного у довідці до акта огляду МСЕК № 003197 серія 12 AAA - від 21.01.2019, "Ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 50 % одноразово".
20. 31.01.2019 позивач звернувся до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, у зв`язку із встановленням інвалідності.
21. Листом ГУНП в Дніпропетровській області від 14.02.2019 № 908/103/05-2019 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки інвалідність встановлено після спливу шести місяців після звільнення позивача.
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
22. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що      відповідач протиправно відмовив позивачу у реалізації його права на отримання одноразової грошової допомоги та не направив до МВС України документи та висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним служби з підстав встановлення інвалідності після спливу шестимісячного строку після звільнення.
23. Відповідач заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на те, що оскільки позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), а не пункту 2 частини першої цієї ж статті, тому не дотримана одна з умов призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі також - Закон №580-VIII) - підстава звільнення. Таким чином, ГУ НП при розгляді заяви ОСОБА_1 від 31.01.2019, оформленої згідно з Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом МВС України 11.01.2016 № 4, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги діяло виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
24. Суд першої інстанції, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що частина перша статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. Встановивши, що у позивача відсутні дві з обов`язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, та інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції, ГУ НП у Дніпропетровській області правомірно прийнято відмову про виплату позивачу одноразової грошової допомоги. 
25. Суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» (далі також - Закон № 565-XII) зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII. Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачу з січня 2019 року встановлено ІІІ групу інвалідності в результаті травми, яка пов`язана з безпосередньою участю в АТО при виконанні службових обов`язків, тобто після звільнення останнього з органів Національної поліції та у період дії Закону № 580-VIII, тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому саме цим Законом, та за процедурою, передбаченою Порядком № 4. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 справа №711/5032/17.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
26. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що таке постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у аналогічних правовідносинах, зокрема у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі №296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі №822/3788/17, від 23.11.2018 у справі №822/962/18 та №822/1872/18, від 22.01.2019 у справі №2340/2663/18, від 15.04.2019 у справі №823/1798/18, від 29.03.2019 у справі №823/1924/18. Позивач отримав втрату працездатності внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, яка була встановлена пізніше шести місяців з дати звільнення з поліції, причина звільнення - за власним бажанням, а відтак правильним є висновок суду першої інстанції, що у позивача відсутні дві з обовязкових умов для призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських. 
27. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає. Вказує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок отримання тілесних ушкоджень, повязаних з виконанням службових обовязків в зоні проведення антитерористичної операції, в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Оскільки встановлення ІІІ групи інвалідності відбулось у січні 2019 року, тобто після звільнення з органів Національної поліції, розмір грошової допомоги повинен бути визначеним у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4, що відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №711/5032/17, від 07.03.2018 у справі №554/155/17, від 05.06.2018 у справі №691/480/17, від 11.12.2018 у справі №711/925/17.
28. У поясненнях на касаційну скаргу МВС України зазначило, що рішення відповідача є правомірним, прийнятим у відповідності до положень чинного законодавства, а відтак не підлягає скасуванню.
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
29. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
30. Відповідно до     статті 19 Конституції України     органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України.
31. Згідно з положеннями частини другої     статті 2 КАС України     в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені     Конституцією     та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
32. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
33. Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та статті 97 Закону «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.
34. Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
35. Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, а тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015 - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
36. Оскільки інвалідність позивачу встановлена згідно з актом огляду МСЕК у січні 2019 року, а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 застосуванню не підлягають.
37. В свою чергу, за наявності підстав, така допомога може бути призначена відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4.
38. Аналогічна позиція щодо застосування вищенаведених норм матеріального права викладена у постанові Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 у справі №822/764/18, а також у постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №822/834/17, від 17.10.2018 у справі № 532/745/17, від 03.10.2018 у справі № 711/4013/17, від 19.09.2018 у справі № 357/1734/17.
39. Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
40. Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції,      навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби). У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).
41. Пунктами 3 та 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
42. Таким чином, зазначені положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов: причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення.
43. Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі №296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі №822/3788/17, від 23.11.2018 у справах №822/962/18 та №822/1872/18, від 22.01.2019 у справі №2340/2663/18, від 15.04.2019 у справі №823/1798/18, від 05.02.2020 у справі №810/836/18, від 23.04.2020 у справі №822/999/18.
44. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до Наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.11.2015 № 23 о/с "По особовому складу" сержанта ОСОБА_1 поліцейського полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1"ГУ НП звільнено з 02.12.2015 за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік).
45. Окрім цього, як встановлено судом першої інстанції зі змісту виписки з акта огляду МСЕК, інвалідність позивачу встановлена з 18.01.2019.
46. З огляду на викладене, встановивши, що позивач звільнився з поліції за власним бажанням та інвалідність йому встановлено у термін, який становить понад шість місяців після звільнення особи з поліції, що в свою чергу позбавляє особу права на отримання одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
47. Колегія суддів вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції на постанову Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №711/5032/17, оскільки така ухвалена за інших фактичних обставин справи, зокрема, як встановлено судами під час її розгляду, позивача було звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) та з дня його звільнення до дня встановлення інвалідності не пройшло шість місяців.
48. З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє посилання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо необхідності врахування у даній справі висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №711/5032/17, від 07.03.2018 у справі №554/155/17, від 05.06.2018 у справі №691/480/17, від 11.12.2018 у справі №711/925/17.
49. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
50. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
51. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
52. Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і у справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch v. the United Kingdom,» № 44277/98, пункт 37).
53. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
54. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Ruiz Torija v. Spain», № 18390/91; пункт 29).
55. У зв`язку із викладеним, враховуючи положення статті 352 КАС України, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 необхідно скасувати, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019  залишити в силі.
56. Оскільки суд касаційної інстанції приймає рішення     на користь суб`єкта владних повноважень, то, враховуючи відсутність документально підтверджених доказів щодо понесених суб`єктом владних повноважень судових витрат на залучення свідків та проведення експертиз, у відповідності до статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись статтями     345,     352,     355,     356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області задовольнити.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 скасувати.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                       І.В. Желєзний     
Судді:                                                                                                                  Я.О. Берназюк     
                                                                                                                            Н.В. Коваленко