П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3115/19	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                   суддів  - Домусчі С.Д.,
                                - Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року, прийняте у складі суду судді Гордієнко Т.О. в місті Миколаїв по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,-  

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - Відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просила:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за період жовтень 2017 року - листопад 2017 року згідно пенсійного законодавства, чинного з жовтня 2017 року, в т.ч. згідно Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та виплатити різницю між вже виплаченою пенсією за цей період та перерахованою;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 05.04.2019 року згідно пенсійного законодавства, чинного з 01.10.2017 року, в тому числі, Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та виплатити різницю між вже виплаченою пенсією за період з 05.04.2019 та перерахованою.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправною відмовою Відповідача у поновленні виплати пенсії на підставі її заяви від 25.07.2017 року. Виплату пенсії поновлено з 05.04.2019 року на підставі рішення суду, проте її розмір не перераховано відповідно до чинного законодавства.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року позов задоволено частково; зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 05.04.2019 року згідно пенсійного законодавства, чинного з 01.10.2017 року, в тому числі, Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та виплатити різницю між вже виплаченою пенсією за період з 05.04.2019 та перерахованою; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384, 20 грн.; в іншій частині позову - відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його в цій частині та постановити нове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що пенсія за 6 місяців виплачена у травні 2017 року авансом, в тому числі, за жовтень та листопад 2017 року, у розмірі до вступу в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Тому, згідно Закону Україні «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» Управління Пенсійного фонду зобов`язано було перерахувати пенсію ОСОБА_1 з дати вступу Закону в дію, тобто, з 01 жовтня 2017 року, та виплатити різницю, між виплаченою пенсією, та перерахованою за жовтень та листопад 2017 року. Відмова суду у цій позовній вимозі є дискримінацією ОСОБА_1 як громадянина України в частині прав на пенсійне забезпечення згідно чинного законодавства, такого ж, як і інші громадяни держави Україна.  Разом з чим, скаржник посилається на рішення Конституційного Суду України за № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року та відзначає, що з 07 жовтня 2009 року відсутні норми, які унеможливлюють виплату пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Миколаївській області не погоджується з доводами ОСОБА_1 та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з вересня 2001 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області та отримувала пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до УПФ про зняття її з обліку та виплати пенсії за 6 місяців у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю. Пенсійним органом ОСОБА_1 знято з обліку та виплачено пенсію за 6 місяців.
В подальшому, ОСОБА_1 зверталась із заявою до УПФ про поновлення її на обліку та про виплату їй пенсії з грудня 2017 року. Вказана заява пенсійним органом була розглянута у порядку встановленим Закону України «Про звернення громадян», оскільки дана заява була подана у не встановленій формі. Так, листом УПФ за № 134-С-01 від 06.06.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для поновлення виплати її пенсії.
Не погодившись з вказаною позицією УПФ, ОСОБА_1 звернулась до суду із відповідним адміністративним позовом, в якому просила зобов`язати УПФ відновити її на обліку та поновити виплату раніше призначеної пенсії з грудня 2017 року. Проте, постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.07.2017 року по справі за              № 4898/2654/17 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з передчасністю вимог, оскільки управлінням фактично виплачено їй пенсію за 6 місяців після звернення, та відсутністю рішення управління про відмову у поновлення виплати пенсії, що є наслідком звернення за невстановленою формою.
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою встановленої форми до УПФ про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Рішенням УПФ від 02.08.2017 року за № 56/2 відмовлено їй у поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю підтвердження реєстрації місця проживання в Україні та використання нею права на отримання належної їй пенсійної виплати за 6 місяців наперед перед виїздом по 30.11.2017 року включно.
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась із листом до УПФ з проханням про поновлення виплати раніше призначеної їй пенсії. Листом від 12.12.2017 року № 555-С-01 пенсійним органом надано відповідь та роз`яснено порядок звернення за поновленням виплати раніше призначеної пенсії, якого Позивачем не було дотримано.
Не погодившись з вказаною позицією УПФ, ОСОБА_1 звернулась до суду із відповідним адміністративним позовом, в якому просила: зобов`язати УПФ поновити виплату пенсії з грудня 2017 року в розмірі, відповідно до норм чинного пенсійного законодавства; стягнути з УПФ матеріальну шкоду в сумі 1  280 грн. відповідно до суми судового збору, за заявами до місцевого суду з позовами до ЦОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області; стягнути моральну шкоду в сумі 1 грн., за необхідність доказування що закони та інші нормативно-правові акти приймаються відповідно до Конституції та повинні їй відповідати.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року по справі № 814/402/18, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України       м. Миколаєва Миколаївської області (на теперішній час ГУ ПФУ у Миколаївській області) у повному обсязі. Вказане судове рішення набрало законної сили.
Разом з тим, 05.04.2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про поновлення виплати пенсії. Проте, листом УПФ від 11.04.2019 року № 29/2-з ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з тим, що відсутній документ, що засвідчує місце проживання на території України.
Вказану відмову ОСОБА_1 оскаржила в судовому порядку та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі                    № 400/1469/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області  поновити з 05.04.2019 року ОСОБА_1 виплату пенсії за віком без обмеження за ознакою її місця проживання, нарахувати та виплатити пенсію, на підставах визначених пенсійним законодавством. Вказане судове рішення набрало законної сили.
Проте, в порушення вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Відповідачем після поновлення виплати Позивачу пенсії не здійснюється підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Разом з тим, згідно із Законами України про Державний бюджет на відповідні роки - 2017-2019 р.р., прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2017 року складає 1247 гривень, з 1 травня 2017 року - 1312 гривень, з 1 грудня 2017 року - 1373 гривні, з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня 2018 року - 1435 гривень, з 1 грудня 2018 року - 1497 гривень, з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня 2019 року - 1564 гривні, з 1 грудня 2019 року - 1638 гривень.
Однак, згідно протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії ОСОБА_1 вбачається, що ПФУ взагалі не здійснюється перерахунок пенсії ОСОБА_1 після поновлення їй виплат у відповідності до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так само в порушення ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Відповідачем не проводиться перерахунок пенсії Позивача після поновлення їй виплат за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі № 400/1469/19 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
При цьому, Відповідач не заперечує право Позивача на перерахунок та підвищення пенсії, проте, не проводить такого перерахунку та підвищення.
В свою чергу, Відповідач зазначає, що перерахунок та підвищення пенсії Позивача не проводиться пенсійним органом, оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі № 400/1469/19 не було покладено на Відповідача такого обов`язку.
Проте, колегія суддів вважає такі доводи Відповідача безпідставними, оскільки предметом розгляду справи № 400/1469/19 було питання щодо наявності у Позивача права на поновлення виплати пенсії.
Судовим рішенням по справі № 400/1469/19, що набрало законної сили, зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком без обмеження за ознакою її місця проживання, нарахувати та виплатити пенсію, на підставах визначених пенсійним законодавством.
З дня поновлення виплати пенсії Позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-яких обмежень її прав, як пенсіонера, якій поновлено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає автоматичне підвищення та перерахунок пенсії, а тому, посилання Відповідача на відсутність у рішенні суду про поновлення виплати пенсії Позивача покладення на пенсійний орган обов`язку щодо дотримання наведеного Закону є безпідставними.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком Відповідача. Колегія суддів вказує, що судове рішення не може бути гарантією дотримання відповідачем наведених вище вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Окрім викладеного, колегія суддів наголошує, що недопустимість дискримінації, в тому числі, щодо пенсійного забезпечення осіб в залежності від місця їх проживання була неодноразово констатована Європейським судом з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що Відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 після поновлення її виплати за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі № 400/1469/19 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щодо не підвищення ОСОБА_1 розміру пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 05.04.2019 року згідно пенсійного законодавства, чинного з 01.10.2017 року, в тому числі, Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та виплатити різницю між вже виплаченою пенсією за період з 05.04.2019 року та перерахованою.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за період жовтень 2017 року - листопад 2017 року згідно пенсійного законодавства, чинного з жовтня 2017 року, в т.ч. згідно Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та виплатити різницю між вже виплаченою пенсією за цей період та перерахованою, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року по справі № 814/402/18, яке залишено без змін постовою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (на теперішній час ГУ ПФУ у Миколаївській області) про зобов`язання поновити виплату пенсії з грудня 2017 року у розмірі, відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Вказане судове рішення набрало законної сили.
Колегією суддів встановлено, що Закон України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності - 11 жовтня 2017 року.
Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Положеннями ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.
Разом з цим, у травні 2017 року ОСОБА_1 було знято з обліку за місцем постійного проживання у зв`язку із її виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.
Між тим, ОСОБА_1 також звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про виплату їй пенсії за шість місяців наперед перед від`їздом. Згідно атестату            № 141 ОСОБА_1 було виплачено пенсію по 30.11.2017 року та її особовий рахунок знято з обліку.
За таких обставин, пенсія ОСОБА_1 не підлягає перерахунку за період з жовтня-листопад 2017 року, оскільки була виплачена у червні 2017 року згідно особистої заяви ОСОБА_1 у розмірі, призначеному на день зняття з обліку за місцем постійного проживання.
Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що виплату пенсії позивачу фактично було припинено у травні 2017 року, та станом на жовтень 2017 року - листопад 2017 року не виплачувалась, а була виплачена у червні 2017 року згідно особистої заяви ОСОБА_1 у розмірі, призначеному на день зняття з обліку за місцем постійного проживання, що свідчить про відсутність підстав для перерахунку у вказані дати, оскільки позивач на той момент не була суб`єктом даних правовідносин.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати їй пенсію за період жовтень 2017 року - листопад 2017 року згідно пенсійного законодавства, чинного з жовтня 2017 року, в т.ч. згідно Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та виплатити різницю між вже виплаченою пенсією за цей період та перерахованою.
Доводи апелянта з цього приводу не приймаються судовою колегією, оскільки не відповідають обставинам справи та спростовуються вище встановленим.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни - відсутні.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     С.Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець