ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4057/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача       Кузьменка В. В.,
                                     суддів       Ганечко О. М., Василенко Я.М.,                              
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0000474001 від 15.01.2019.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що позивач у місці здійснення господарської діяльності  зберігав підакцизну продукцію (пакет вина) без маркування, що підтверджено фото фіксацією, у зв`язку з чим було застосовано штрафні санкції, передбачені ч. 2  ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Відзиву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області до суду не надходило, що не заважає апеляційному розгляду справи.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Київській області була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , результатами якої викладено в Акті про результати фактичної перевірки  з питань додержання суб`єктами господарювання  вимог, встановлених законодавством України  у сфері виробництва і обігу  підакцизної продукції №558/10-36-40/ НОМЕР_1 від 12.11.2018. Виявлене порушення полягало у  відсутності марки акцизного податку встановленого зразка при зберіганні пакета вина ординарного столового напівсолодкого  червоного "Каберне Совіньон Південний", 3,0 л, 9-12%, 25.06.2018 року розливу по ціні 240,00 грн.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом  складено податкове повідомлення-рішення № 0000474001 від 15.01.2019, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 17  000 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в долучених фото можливо виявити наявність марки тільки з однієї сторони пакета, всі інші грані пакета не вказують на наявність акцизної марки, а тому твердження в акті про відсутність марки акцизного податку не може бути покладене в основу висновку про зберігання суб`єктом господарювання алкогольної продукції без марки акцизного податку встановленого зразка.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Приписами п. 226.1 ст. 226  Податкового кодексу України  передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Відповідно до вимог п.  226.3  ст. 226 ПК України   виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами пп.  14.1.107 п.  14.1  ст. 14 ПК України  марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Відповідно до вимог пп.  222.1.2. п. 222.1 ст. 222 ПК України  суми податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку.
Нормами пп. 222.1.3  п.  222.1  ст.  222 ПК України передбачено, що підприємства, які виробляють вина виноградні з додаванням спирту та міцні вермути, інші зброджені напої з додаванням спирту, суміші із зброджених напоїв з додаванням спирту, суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями з додаванням спирту, сплачують податок при придбанні марок акцизного податку на суму, розраховану із ставок податку на готову продукцію, вироблену з виноматеріалів чи сусла, при виробництві яких використовується спирт етиловий.
Отже, марка акцизного збору є підтвердженням факту оплати акцизного податку і, що така оплата здійснюється в момент придбання марок акцизного податку.
Згідно з вимогами п.  226.9  ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: - алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; - алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; - алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.
Наведене свідчить, що немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не було сплачено, або було сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок. 
Приписами п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 передбачено, що вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом  226.9    статті  226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:
- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;
- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);
- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;
- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.
Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.
За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що склад правопорушення, за яке вищенаведеною нормою передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, вказавши, що згідно з фото, на упаковці алкогольного напою (вина ординарного столового напівсолодкого  червоного "Каберне Совіньон Південний", 3,0 л, 9-12%) марка акцизного податку присутня з пошкодженнями, натомість в акті перевірки зазначено, що даний алкогольний напій зберігається без марки акцизного податку. 
Крім того, контролюючим органом даний алкогольний напій не був вилучений, що унеможливлює дослідження вказаного алкогольного напою на предмет відсутності марки акцизного податку, а фото не може визнаватись достатнім доказом відсутності на вищевказаному пакеті вина марки акцизного податку.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо належного доведення факту правопорушення ФОП ОСОБА_1 , з огляду на наступне.
Частиною другою статті 73 КАС передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно частин першої, другої статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до долучених фотографій можливо виявити наявність марки тільки з однієї сторони пакета, всі інші грані пакета не вказують на наявність акцизної марки, а тому твердження в акті про відсутність марки акцизного податку не може бути покладене в основу  висновку про вчинення правопорушення.
Відтак, відповідач не надав на підтвердження викладених ним обставин доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, а саме лише посилання на допущення вищевказаного правопорушення та надання фото, які містяться в матеріалах справи не дає суду можливості вважати такі обставини об`єктивно існуючими та належно доведеними.
Таким чином, підстави для визнання факту зберігання суб`єктом господарювання алкогольної продукції без марки акцизного податку встановленого зразка - відсутні.
Крім того, суд першої інстанції слушно зауважив, що позивачем звернуто увагу на придбання підакцизного товару у ТОВ "Метро Кеш Енд Кері Україна", що підтверджується фіскальним чеком від 30.10.2018, що не було відображено в акті перевірки та не взято до уваги контролюючим органом, який застосував штрафні санкції. 
Органом, який здійснював перевірку, вказаний алкогольний напій не був вилучений, що унеможливлює дослідження вказаного алкогольного напою на предмет відсутності марки акцизного податку. Крім того, судом встановлено, що після проведення перевірки пакет вина був залишений на місці торгівлі.
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Відсутні і результати фотофіксації наведених в акті перевірки фактів.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність свого рішення в межах спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15 січня 2019 року  № 0000474001.
Посилання апеляційної скарги зазначені вище висновки не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           О. М. Ганечко

                                                                                                    Я. М. Василенко          

Повний текст постанови виготовлено 22.06.2020