Постанова
Іменем України                           
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 299/640/17
 
провадження № 61-18051св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк»,
третя особа - приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року у складі судді 
Кашуби А. В. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Фазикош Г. В., Джуги С. Д., 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду 
з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (далі - 
ПАТ «ВіЕс Банк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк»), третя особа - приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С. М., про визнання зобов`язання виконаним та припинення договору іпотеки.
Позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» (далі - ВАТ «Електрон Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № KF48840, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 22 000 доларів США зі сплатою 12 % річних, з кінцевим строком повернення не пізніше 28 квітня 2023 року.
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 
від 30 квітня 2008 року № KF48840 між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 30 квітня 2008 року, відповідно до умов якого передано в іпотеку земельну ділянку площею 0,0490 га та об`єкт незавершеного будівництва - незавершений будівництвом житловий будинок, рівень готовності якого становить 39 %, загальною площею 
195,00 кв. м, житловою площею 119,9 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначали, що заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2015 року, стягнуто солідарно 
з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість на користь 
ПАТ «ВіЕсБанк» за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № KF48840 станом на 10 липня 2015 року у розмірі 13 424,77 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 10 липня 2015 року становить 
293 306,70 грн. 
27 грудня 2016 року вищезазначені кошти за рішенням суду сплачені позивачем ОСОБА_1 у повному обсязі, що підтверджується квитанціями від 27 грудня 2016 року № 782273, ПН2208 та ПН2210.
Після повного погашення заборгованості вони неодноразово зверталися до банку з клопотанням щодо зняття заборони на відчуження і виключення обтяження іпотекою заставного майна, однак всі звернення представниками відповідача було проігноровано та жодних пояснень 
не надано.
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на вимоги статті 599 ЦК України, частини п`ятої статті 3, частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» просили суд припинити іпотеку, встановлену на підставі договору іпотеки від 30 квітня 2008 року, а саме: вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження такого нерухомого майна, належного 
ОСОБА_2 на праві приватної власності: незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,0490 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 2121255600:00:007:0047, за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Виноградівського районного Закарпатської області 
від 03 квітня 2017 року зменшені позовні вимоги  ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 задоволено.
Припинено іпотеку, встановлену на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу 
Стойкою С. М. 30 квітня 2008 року, за реєстровим № 1602, а саме: вилучено 
з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - запис про заборону відчуження такого нерухомого майна, належного ОСОБА_2 на праві приватної власності: незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0490 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 2121255600:00:007:0047, за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, оскільки  ОСОБА_1 виконав рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, тому іпотека, надана для забезпечення основного грошового зобов`язання, припиняється.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено частково.
Заочне рішення Виноградівського районного Закарпатської області 
від 03 квітня 2017 року скасовано.
Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.
Припинено іпотеку, встановлену на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу 
Стойкою С. М., 30 квітня 2008 року, за реєстровим № 1602, а саме: вилучено 
з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку та з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна, належного ОСОБА_2 на праві приватної власності, незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0490 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 2121255600:00:007:0047, за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального права, а тому, 
в силу вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 виконав рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому іпотека, надана 
для забезпечення основного зобов`язання, припиняється.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду, 
АТ «Таскомбанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 12 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що банк не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом.
Крім того, судами першої та апеляційної інстанції не встановлено фактичних обставин справи та не враховано того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
30 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк», укладений кредитний договір 
№ KF48840, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 
22 000 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом, 
з кінцевим строком повернення не пізніше 28 квітня 2023 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк», і ОСОБА_2 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Стойкою С. М., запис у реєстрі від 30 квітня 2008 року № 1602, предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,0490 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням -для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 2121255600:00:007:0047, та об`єкт незавершений будівництвом - житловий будинок, рівень готовності якого становить 39 % (додатковим договором до договору іпотеки від 10 червня 2008 року змінено на 61 %), загальною площею 195,9 кв. м, житловою площею 119,9 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 07 грудня 
2015 року позов ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено. Стягнуто солідарно 
з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість на користь 
ПАТ «ВіЕсБанк» за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № KF48840 станом на 10 липня 2015 року у розмірі 13 424,77 доларів США, що становить за курсом Національного банку України станом на 10 липня 
2015 року 293 306,70 грн (а.с. 7-9).
Вказане рішення суду ОСОБА_1 виконав, що підтверджується квитанціями від 27 грудня 2016 року № 782273, № ПН2208, № ПН2210 
(а.с. 10-11).
Рішенням Виноградівського районного суду від 30 листопада 2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь 
ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором з 10 липня 
2015 року по квітень 2017 року у розмірі 8 408,02 доларів США.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року рішення Виноградівського районного суду від 30 листопада 2017 року скасовано, у задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» відмовлено.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга АТ «Таскомбанк» підлягає частковому задоволенню. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Основними засадами судочинства, відповідно до частини першої                      статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини 
і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
У статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий 
і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним 
і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 
2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine) (заява 
N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону 
в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище 
у порівнянні з опонентом.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.
Згідно частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, 
а судова повістка повідомлення - завчасно. 
Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У справі відсутні докази повідомлення ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», про розгляд справи апеляційним судом, призначений на 26 лютого 2019 року, оскільки наявне лише рекомендоване повідомлення, адресоване судом банку про судове засідання, призначене на 26 лютого 2019 року, проте відсутні підтвердження його отримання.
Отже, вищевказані процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого 
є АТ «Таскомбанк»,порушені через неповідомлення банку про дату 
і час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.  
За таких обставин доводи заявника про неналежне його повідомлення про розгляд справи в апеляційному суді є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження. Розглядаючи справу за відсутності АТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», апеляційний суд не надав належної правової оцінки його доводам, що має важливе значення для вирішення справи. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Ураховуючи вимоги пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги щодо неналежного повідомлення АТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», про час та місце проведення судового засідання в апеляційному суді, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду, оскільки справу розглянуто за відсутності відповідача, який належним чином не повідомлений про час і місце судового засідання, 
і він обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                        Б. І. Гулько

                                                                                                                        Р. А. Лідовець

                                                                                                                        Ю. В. Черняк