Номер провадження: 22-ц/813/919/20 
Номер справи місцевого суду: 500/534/19
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.

       розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
- про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА та ДОВОДИ СТОРІН:
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що 07.01.2016 року відповідачем було позичено у нього 5700 євро, які він зобов`язався повернути до 07.04.2016 року, що підтверджується розпискою від 07.01.2016 року, складеною власноруч ОСОБА_1 у визначений сторонами строк сума боргу у повному обсязі не повернута, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання. 
З урахуванням зазначеного позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 182286 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн., та судовий збір у розмірі 1817,74 грн.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2019 року позов ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу в розмірі 173850 (сто сімдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят гривень) грн., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 1738,50 (одна тисяча сімсот тридцять вісім гривень п`ятдесят копійок) грн.
В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду в частині стягнення на правничу допомогу 5000 грн. та зменшити розмір витрат, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що в нього на утриманні знаходиться шестеро неповнолітніх дітей, він сплачу кредит та районний суд не взяв до уваги, що він визнав позовні вимоги, справа розглядалась незначний період часу. Позивачем не надано розрахунку та детального опису виконаних робіт.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов .
Сторони в удове засідання не з`явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.
При цьому, колегія суддів зазначає,що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, в редакції, яка набрала законної сили 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи,є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складання цього рішення є 23.03.2020 року.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.
Стягуючи на правничу допомогу 5 000 грн., районний суд виходив з того, що позивачем не надано розрахунку та детального опису робіт на правничу допомогу, а сплачені суми 11200 та 3800 грн. не є спів мірними наданим послугам.
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з врахуванням правової позиції у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального  кодексу України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задовлення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_2 та адвокат Паун В.В. уклали договір про надання юридичних послуг від 03.12.2018 року та визначили гонорар в сумі 15 000 грн ( а.с.15).
Згідно квитанцій ОСОБА_2 сплатив адвокату Пауну В.В. суми у розмірі: 11200 грн. та 3800 грн.( а.с.16).
          При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
         У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
 Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
  Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
  Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
  Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
          Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
 За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
 Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач в суді першої інстанції не доводив неспівмірность витрат покладаних районним судом на сторону, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами не заявляв.
Між тим, районний суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою в сумі 5000 грн. обґрунтовано виходив з пропорційністю предмета спору з урахуванням співмірності надання правничої допомоги , поведінки сторін, визнання позову відповідачем та встановив її розмір в сумі 5000 грн.
       Посилання заявника про відсутність детального опису правничих робіт не є підставою для відмови в вимогах в цій частині виходячи з того, що сторони уклали договір про надання юридичних послуг,визначили в договорі розмір гонорару адвоката та матеріали справи свідчать, що така правнича допомога позивачу надавалась, а саме: 
подання позовної заяви до суду, сплата адвокатом судового збору та прийняття участі в судовому засіданні.
З врахуванням документального підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, необхідності в її наданні та визначенням розумності розміру з врахуванням складності справи, судова колегія не вбачає підстав для переоцінки суджень першої інстанції та зменшення її розміру.
Посилання на матеріальний стан, а саме на наявність та утримання 6 неповнолітніх дітей, сплати кредитних зобов`язань удовою колегією не приймаються до уваги так як відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Проте заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих посилань.
З врахуванням зазначеного, судова колегія приходить до висновку, що розмір правничої допомоги адвокатом позивача в сумі 5000 грн судом першої інстанції визначено вірно відповідно до умов договору , та з врахуванням витраченого часу на складання та подання документів та участь його в судовому засіданні.
Судова колегія приходить до виснвку, що судове рішення в частині стягнення 5000 грн. правової допомоги ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому в силу ст.375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 

                                                   ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева