Справа № 161/3261/20 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/610/20  Категорія: 96 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
02 червня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,
представника заявника - ОСОБА_2,
представника заінтересованої особи - Сущ О. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, та зобов"язання вчинити дії за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2020 року,
                                В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 році ОСОБА_1 звернулась до суду із даною заявою, просила встановити факт дійсності запису № 7 та №10 в її трудовій книжці НОМЕР_1 за період роботи в Комбінаті харчування ДПЗ-28 м Луцька у період з 02.02.1987 року по 31.03.1993 року з метою зарахування страхового стажу за вказаний період до загального страхового стажу, який надає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а також просила зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати цей стаж та призначити пенсію з 11.11.2019 року. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку, що із заяви та характеру правовідносин вбачається спір про право.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає її такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
На обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що у справі відсутній спір про право. Наводить обставини, викладені в заяві, та зазначає, що встановлення факту є необхідним для нарахування правильного страхового стажу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить скасувати ухвалу суду.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд виходив з того, що зі змісту поданої заяви та характеру правовідносин вбачається спір про право, оскільки даний факт не визнається заінтересованою особою, а тому має бути доведений в порядку позовного провадження.
Повністю погодитись із такими висновками суду не можна з огляду на наступне.
Як з`ясовано судом,  ОСОБА_1 є особою, яка досягла пенсійного віку з 01.06.2019 року. В листопаді 2019 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, у призначенні їй пенсії за віком було відмовлено у зв`язку з невиконанням вимог ст. 26 даного Закону, а саме не підтверджено наявність у 2019 році не менше 26 років страхового стажу. Як слідує з відповіді ПФУ, у трудовій книжці ОСОБА_1 виявлені неточності, зокрема не враховано період роботи на Комбінаті харчування ДПЗ-28 м. Луцька у період її роботи з 02.02.1987 по 31.03.1993, оскільки у відомостях про прийняття на роботу, звільнення та переведення на іншу роботу відсутня печатка відділу кадрів, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не може зарахувати даний період до її страхового стажу, що дає можливість отримувати пенсію згідно із Законом. 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Частиною першою ст. 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту. Серед них не вказано про такий факт, встановлення якого просить заявник.
Згідно із ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. першому п. 2 своєї постанови від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року), вбачається, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов`язана необхідність встановлення стажу.
Встановлений законом порядок призначення пенсії передбачає також встановлення органом ПФУ факту наявності відповідного трудового стажу, а рішення вказаного органу щодо призначення чи не призначення такої пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.
Заявниця ОСОБА_1 вказує на те, що встановлення факту щодо відповідного страхового стажу їй необхідно для призначення пенсії за віком. Вона зверталася до відповідного органу ПФУ в письмовому порядку, проте останній фактично не визнав право заявника на отримання пенсії за віком. Отримавши відмову органу, який призначає пенсії, ОСОБА_1 її в установленому законом порядку не оскаржила, а звернулася до суду із заявою про встановлення факту вказаного страхового стажу, в якій також пред"явила вимоги про зобов"язання ПФУ зарахувати цей стаж та призначити їй пенсію.
Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. А як визначено п.3 ч.6 ст. 12 цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Верховний Суд неодноразово вказував, що не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова ПФУ у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справа № 401/2020/17-ц, провадження № 14-362цс18, Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18, провадження № 14-369цс19).
Отже, заява щодо встановлення факту трудового стажу для призначення пенсії не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.
Саме такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 589/2794/16-ц (провадження № 14-589цс19).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування або зміни судового рішення повністю чи частково є, зокрема , порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин ( ч.4 ст.376 ЦПК).
Оскільки суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та відмовив у відкритті провадження з підстави, передбаченої ч.4 ст. 315 ЦПК України, а не з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, тобто з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що дану ухвалу суду слід змінити в частині мотивів відмови у відкритті провадження, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2020 року в даній справі змінити в частині мотивів відмови у відкритті провадження, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді