ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/1149/19 пров. № А/857/1214/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Максим Х.Б.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Щербаковим В.В.; дата складення рішення у повному обсязі 25 листопада 2019 року) в справі № 460/1149/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинення певних дій,

                                                В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправною (не законною) відмову відповідачів, внести зміни до пункту 6 та пункту 11 Довідки про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 та Виписки з акта огляду МСЕК; 
- зобов`язати Костопільську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи внести зміни до Виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 та Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 у пункті 6 вказати, огляд повторний. у пункті 7 вказати 60 % з 01.12.2018, внести відомості до пункту 9 про потребу у наданні соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі за фахом юрист; внести змін до пункту 2, та пункту 4. індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 про потребу в навчанні та професійній реабілітації; внести зміни до Акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 , 28.01.2019 у пункті 14. вказати, огляд повторний, у пункті 30.2. вказати потребує соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі за фахом юрист, у пункті 31.1. вказати 60 % повторно з 01.12.2018 по 01.02.2020, видалити всю інформацію, що вказана в пункті 31.2.
Позов обґрунтовано тим, що Костопільською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи (далі - Костопільска ММСЕК) була порушена встановлена законом процедура його експертного обстеження 28.01.2019. Зазначає, що при встановленні втрати професійної  працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги, МСЕК повинно виходити тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов`язаних з ними станів. Натомість МСЕК при вчиненні зазначених вище дій, всупереч приписам закону керувалось інформацією, яка містилась у листі Костопільського відділення Фонду соціального страхування  України у Рівненській області, а також актом про нещасний випадок на виробництві від 07.05.2018, а тому з підстав, що попередні акти  втратили чинність, безпідставно визначило, що медичний огляд є первинним. З тих підстав вважає, що дії відповідачів щодо внесення достовірних відомостей до довідки та виписки з акта огляду МСЕК від 04.02.2019 є протиправними, а тому  рішення про  відмову у внесенні змін у такі документи є незаконною.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, викладені у листах від 08.02.2019 №126/01-12/19 та від 14.02.2019 № 136/01-12/19.
Зобов`язано Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.02.2019 та від 08.02.2019.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно та необ`єктивно дослідив обставини справи, а зібраним у справі доказам дав неналежну оцінку, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Тому просив рішення суду першої інстанції рішення в частині визнання протиправними та скасування рішення Рівненського обласного центру медико - соціальної експертизи, викладені у листах від 08.02.2019 та від 14.02.2019 залишити без змін. У решті оскаржене рішення суду першої інстанції просив частково змінити, зобов`язавши Костопільску ММСЕК внести зміни до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 у пункті 6 вказати, огляд повторний, у пункті 7 вказати 60 % з 01.12.2018, внести відомості до пункту 9 про потребу у наданні соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі; внести зміни до пункту 2 та пункту 4 індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 про потребу в навчанні та професійній реабілітації; внести зміни до Акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 від 28.01.2019 у пункті 30.2 вказати потребує соціальної допомоги для завершення навчання у Вищому навчальному закладі, у пункті 31.1 вказати 60 % повторно з 01.12.2018 по 01.02.2020, видалити всю інформацію, вказану в пункті 31.2.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Костопільська ММСЕК перевищила межі повноважень та діяла у спосіб, що суперечить Конституції та Законам України: внесла недостовірні відомості до довідки та виписки з акту огляду МСЕК від 04.02.2019; індивідуальної програми реабілітації від 04.02.19; Акту огляду МСЕК № 31/7 від 28.01.19; протиправно примушувала його до проходження позачергового огляду МСЕК з підстав не передбачених Законом; не надала копії Актів огляду МСЕК та матеріали медико-експертної справи для ознайомлення; скасувала рішення (вищої інстанції) Рівненської обласної МСЕК № 1 та Дніпровського державного науково-дослідного інституту МСПІ МОЗ України про встановлення йому 45 % стійкої втрати працездатності з 03.11.17 по 01.12.18, порушила його конституційні права на освіту, професійну підготовку і перепідготовку та матеріальне забезпечення у разі часткової втрати працездатності за рахунок страхових внесків (позбавила його можливості отримати щомісячні страхові виплати за період з 03.11.17 по 09.01.19).
Зазначає, що спірне рішення суду не забезпечує ефективний захист його прав, свобод, інтересів від порушень з боку відповідачів, не відновлює порушені права, свободи, інтереси, оскільки не містить вказівки щодо зобов`язання внести достовірні відомості до довідки і виписки з акта огляду МСЕК від 04.02.19. Вказує про порушення судом вимог ч.2. ст. 9. ч.1-2. ст.2. ч.3. ст. 245 КАС України, вийшовши за межі позовних вимог, не зобов`язав відповідачів вчинити необхідні дії (внести достовірні відомості до довідки та виписки з акту огляду МСЕК від 04.02.19), що унеможливлює відновлення прав, свобод та інтересів за захистом яких він звернувся до суду. Вважає рішення суду щодо повторного розгляду його звернень неефективним та таким, що не відновлює його порушених Конституційних прав на освіту та отримання страхових виплат, не усуває порушень суб`єктів владних повноважень (а саме: виправлення недостовірних відомостей внесених до довідки та виписки з акту огляду МСЕК від 04.02.19), унеможливлює отримання страхових виплат за період з 03.11.17 по 01.12.18.
Разом з тим вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що огляд позивача Костопільською ММСЕК 28.01.19 був повторним, а не первинним. Проте всі інші обставини справи судом встановлено не вірно.
Наголошує, що 06.02.19 та 08.02.19 він звертався до відповідачів з проханням внести достовірні відомості до довідки та виписки з акта огляду МСЕК від 04.02.2019 та 19.02.19 отримав відмову на його звернення, оформлену листом від 14.02.19 № 136/01-12/19, в якій вказано що, рішення Костопільської ММСЕК було прийнято згідно чинного законодавства. Таку відмову вважає протиправною, оскільки вона суперечить вимогам пункту 1.6 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, яким визначено, що при встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми та пов`язаних з ними станів. Проте вважає, що рішення МСЕК прийнято не на підставі Закону, а згідно Акту про нещасний випадок ф. Н-1 та «погоджувального листа з Фонду», що суперечить вимогам пункту 1.6 вищевказаного закону.
Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що ознайомившись з нею, Рівненький обласний центр медико-соціальної експертизи (далі - РОЦ МСЕ) та Костопільська ММСЕК (структурний підрозділ РОЦ МСЕ) вважають її необґрунтованою, а доводи, викладені в ній, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошую про дискреційній повноваження органів МСЕК щодо заявлених позивачем вимог про внесення змін до виписок та довідок з акта огляду МСЕК. Просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі.
На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи 06 травня 2020 року провести без участі позивача за наявними у справі доказами. Апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.
Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та частини другої статті 313 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, Рівненською обласною МСЕК № 1 21.11.2017 було проведено обстеження ОСОБА_1 , за результатами чого складено акт № 465 від 28.12.2017, яким   ОСОБА_1 визнаний  особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом по зору, що підтверджується довідкою до акта огляду серії АВ № 0947028 від 28.12.2017, а також  довідкою "Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги" серії АБ № 0001079 від 28.12. 
У п. 6 довідки "Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги вказано, що проведений огляд був первинним, а згідно п. 7 визначений ступінь втрати професійної працездатності" - 45 відсотків.
Встановлені обставини також підтверджуються висновком  ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" № 7256 від 06.12.2017.
Листом Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи від 02.01.2018 № 8/01.12/18 ОСОБА_1 повідомлено, що йому визначено третю групу інвалідності, трудове каліцтво та 45 відсотків втрати професійної працездатності терміном на один рік.
15.06.2018 Костопільське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України направило лист до голів обласної МСЕК № 1 і Костопільської міжрайонної МСЕК з проханням провести позачерговий огляд потерпілого від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 з урахуванням акта про нещасний випадок від 07.05.2018. Причиною для його надіслання стало те, що акти, якими було оформлено результати проведених розслідувань про нещасний випадок від 06.07.2017 і 14.03.2018 визнано такими, що втратили чинність.
На підставі вказаного листа 06.07.2018 позивача було повідомлено про те, що йому необхідно звернутися до голови ЛКК Костопільської ЦРЛ для оформлення направлення на МСЕК для проведення позачергового огляду у зв`язку з втратою чинності акта № 2 за формою Н-1 затвердженого 06.07.2017.
Відповідно до акта Костопільської міжрайонної МСЕК від 04.02.2019 № 31 ОСОБА_1 28.01.2019 пройшов огляд, за результатами якого йому видана довідка до акта огляду МСЕК серії АВ № 0955671 від 04.02.2019 і довідка "Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги" серії АБ № 0031280 від 04.02.2019
За змістом цих документів випливає, що позивач визнаний  особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом з ураженням органу зору.
Згідно з  п. 6 довідки "Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги" проведений огляд був первинним.  Пунктом 7 такої довідки визначений ступінь втрати позивачем професійної працездатності - 60 відсотків.
Індивідуальною програмою реабілітації інваліда ОСОБА_1 № 218 від 04.02.2019 не  визначено потребу в його навчанні та професійній реабілітації.
06.02.2019 ОСОБА_1 звернувся з запитом до голови Костопільської міжрайонної МСЕК, голови Рівненської обласної МСЕК, головного лікаря Рівненської обласної МСЕК про: надання матеріалів його експертної справи і всієї інформації про нього, яка зберігається у Костопільській міжрайонній МСЕК; надання копії консультативного висновку  ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" № 7256 від 06.12.2017; виправлення описки у довідці про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0031280 - вірно вказати, що 28.01.2019 він пройшов повторний огляд.
08.02.2019 позивач звернувся до голови Костопільської міжрайонної МСЕК, головного лікаря Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи з запитом  про надання публічної інформації, який за змістом є заявою з проханням: надати йому для ознайомлення матеріали експертної справи, яка зберігається у Костопільській міжрайонній МСЕК; зобов`язати Костопільську міжрайонну МСЕК виправити описку в акті і в довідці про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0031280 , вірно вказати, що 28.01.2019 він пройшов повторний огляд та потребує соціальної допомоги для завершення навчання; надати роз`яснення  щодо підстав та критеріїв, якими керувалася Костопільська ММСЕК  для прийняття рішення щодо внесення невірних відомостей до акту його повторного огляду (серії АБ № 0031280). Чому комісією невірно вказано, що 28.01.2019 він пройшов первинний огляд.
Листом Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи від 08.02.2019 № 126/01-12/19 було надано відповідь на заяви позивача від 06.02.2019 і від 08.02.2019, якою його повідомлено, що запис, вчинений у п. 6 довідки "Про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги" від 04.02.2019, не є опискою, оскільки огляд проводився на підставі чинного на час його проведення акта форми Н-1, затвердженого у травні 2018 року, і так як попередній акт № 2 ф Н-1 від 06.07.2017, на основі якого проводився огляд, втратив чинність, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках відповідно до такого акту, що затверджений у травні 2018 р., визначалась вперше. Також зазначалось про можливість оскарження вказаного висновку МСЕК протягом місяця до Рівненської обласної МСЕК № 1 у разі незгоди з ним.
Надалі Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи повторно надсилав позивачу листа від 14.02.2019 за вих. №136/01-12/19 на його звернення від 08.02.2019, який крім зазначеної вище інформації додатково містив повідомлення про те, що для внесення змін у довідку про потребу соціальної допомоги для завершення навчання йому було необхідно звернутися до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з відповідною заявою. У випадку направлення цієї установою погоджувального листа, Костопільська міжрайонна МСЕК внесе корекцію до виписки з акту огляду МСЕК.
Не погоджуючись з рішеннями, викладеними у листах  від 08.02.2019 № 126/01-12/19 та від 14.02.2019 № 136/01-12/19, позивач оскаржив їх до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що приписами закону не передбачена можливість проведення первинного огляду особи у зв`язку із втратою чинності документів, які стали підставою для здійснення попереднього обстеження, яким позивачу була встановлена група інвалідності і відповідно ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, тому дійшовши висновку, що наступне медичне обстеження потерпілого від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 від 28.01.2019 не було первинним, а повторним. У зв`язку з цим суд вважав, що відомості, зазначені  у п. 6 довідки від 04.02.2019, є помилковими. Тому визнав рішення Рівненського ОЦ МСЕ про відмову у виправленні таких недоліків, викладених у листах від 08.02.2019 № 126/01-12/19 та від 14.02.2019 № 136/01-12/19, протиправними і такими, що підлягають скасуванню, зобов`язавши Рівненський ОЦ МСЕ повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.02.2019 та від 08.02.2019.
В частині доводів позивача про те, що при здійсненні його огляду Костопільською ММСЕК від 28.01.2019 порушена визначена законодавством процедура, суд відхилив, оскільки ці аргументи стосуються правомірності чи протиправності висновку, ухваленого за результатами такого обстеження, а не рішень Рівненського ОЦ МСЕ про відмову у внесенні змін у документи, прийняті за наслідками огляду, що не є предметом доказування у цій справі.
Щодо вимог позивача про зобов`язання Костопільської ММСЕ внести зміни до медичних документів, а саме: акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 , 28.01.2019, індивідуальної програми реабілітації інваліда, виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ № 0031280 від 04.02.2019, суд першої інстанції відмовив з огляду на те, що такі відносяться до дискреційних повноважень відповідача та виходять за межі повноважень суду та завдань адміністративного судочинства, так як завданням суду при розв`язанні зазначеного спору є перевірка відповідності дій та рішень медико-соціальної експертної комісії положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у цій справі і до його компетенції не входить внесення змін до медичних документів позивача. 
За змістом статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як видно з доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , скаржник погоджується з ухваленим рішенням суду першої інстанції  в частині визнання протиправними та скасування рішення Рівненського ОЦ МСЕ, викладені у листах від 08.02.2019 та від 14.02.2019, та просить в цій частині рішення суду залишити без змін. А в решті оскаржене рішення суду першої інстанції просив частково змінити з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі, зобов`язавши Костопільску ММСЕК внести зміни до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0031280 від 04.02.2019 р. та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019: у пункті 6 вказати, огляд повторний, у пункті 7 вказати 60 % з 01.12.2018, внести відомості до пункту 9 про потребу у наданні соціальної допомоги для завершення навчання у вищому навчальному закладі; внести зміни до пункту 2 та пункту 4 індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 про потребу в навчанні та професійній реабілітації; внести зміни до Акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 від 28.01.2019: у пункті 30.2 вказати «потребує соціальної допомоги для завершення навчання у вищому навчальному закладі», у пункті 31.1 вказати «60 % повторно з 01.12.2018 по 01.02.2020», видалити всю інформацію, вказану в пункті 31.2.
Колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав виходити за межі доводів і вимог апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильне застосування норм матеріального права.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині підстав для відмови у задоволенні решти вимог позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що такі відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 визнаний потерпілим від нещасного випадку на виробництві.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що Костопільська ММСЕК перевищи-ла межі повноважень та діяла у спосіб, що суперечить Конституції та Законам України, проводячи його огляд 28.01.2019, то з цього приводу суд першої інстанції вірно вказав, що такі доводи та аргументи стосуються правомірності чи протиправності висновку МСЕК, ухваленого за результатами такого обстеження, що не є предметом доказування у цій справі, а лише рішення відповідачів про відмову у внесенні змін у документи, прийняті за наслідками огляду про наявність інвалідності.
Крім того, доводами апеляційної скарги є і те, що спірне рішення суду не забезпечує ефективний захист його прав, свобод та інтересів від порушень з боку відповідачів, не відновлює порушені права, свободи, інтереси, оскільки не містить вказівки щодо зобов`язання внести достовірні відомості до довідки і виписки з акта огляду МСЕК від 04.02.19. Вказує про порушення судом вимог ч. 2 ст. 9, чч. 1 - 2 ст. 2, ч. 3 ст. 245 КАС України, вийшовши за межі позовних вимог, не зобов`язав відповідачів вчинити необхідні дії (внести достовірні відомості до довідки та виписки з акта огляду МСЕК від 04.02.2019), що унеможливлює відновлення прав, свобод та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.
Вирішуючи питання про можливість задоволення позовної вимоги про зобов`язання Костопільської ММСЕК внести зміни до медичних документів, а саме: акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 28.01.2019, індивідуальної програми реабілітації інваліда, виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019, колегія суддів враховує таке.
За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно статті 3 цього Закону інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.
Статтями 1, 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV унормовано, що медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.
Медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями. Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Також визначається причина інвалідності та час її настання.
Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема: групу інвалідності,  її причину і час настання; види трудової діяльності, рекомендовані особі з інвалідністю за станом здоров`я; причинний зв`язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою; ступінь втрати професійної  працездатності потерпілим  від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання; 
Медико-соціальні експертні комісії: встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть  участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів.
Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення №1317).
Відповідно до п. 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально- профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.
Відповідно до п. 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Обов`язки і права комісій встановлює пункт 11 Положення № 1317, згідно якого міські, міжрайонні, районні комісії серед іншого визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; складають та корегують індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, і контролюють ефективність її виконання.
Згідно п. 17 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Відповідно до п. 19 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
За наявності заперечень представників фондів соціального страхування комісія направляє особу, що звернулася для встановлення інвалідності, на додаткове медичне обстеження, яке проводиться без урахування висновку попередньої лікарсько-консультатив-ної комісії. Остаточне рішення приймається комісією за результатами додаткового медичного обстеження, обсяги якого визначаються комісією з урахуванням характеру та важкості захворювання.
Пункти 20, 21 та 24 Положення № 1317 визначають, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України. У разі коли голова або окремі члени комісії не згодні з прийнятим рішенням, їх думка зазначається в акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримській республіканській, обласній або центральній міській комісії, що приймає відповідне рішення із урахуванням результатів додаткового медичного обстеження та консультативного висновку головного спеціаліста відповідного профілю. Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.
Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначено Положеннями про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317.
Таким чином, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.
За таких обставин колегія суддів зауважує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу групи інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією, а відтак зобов`язання відповідачів внести зміни до медичних документів, а саме: Акта № 31/7 огляду МСЕК ОСОБА_1 28.01.2019, індивідуальної програми реабілітації інваліда, виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0031280 від 04.02.2019 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної праце-здатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0031280 від 04.02.2019, є формою втручання у виключну компетенцію медично-експертних установ, якими є відповідачі у вказаній справі.

Колегія суддів зазначає, що  під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Згідно із закріпленими Конституцією України основами правового порядку Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу виконавчу та судову (ст. 6 Конституції України).
Метою функціонального поділу державної влади па законодавчу, виконавчу та судову є розмежування повноважень між різними органами державної влади та недопущення привласнення повноти державної влади однією з гілок влади. На зазначеному наголосив Конституційний суд України у рішенні від 24.06.1999 № 6-рп/99.
Законодавством не визначено права адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізовуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.
Отже, вищевказана позовна вимога про внесення змін до виписки та довідки з акта огляду МСЕК є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає спростованими і такими, що не підлягають до задоволення доводи та вимоги апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції та необхідність внесення у нього часткові зміни шляхом зобов`язання Костопільску ММСЕК внести зміни до виписки та довідки з акта огляду МСЕК від 04.02.2019.
Колегія суддів зауважує, що Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи рішеннями у формі листів на запити, які за своїм змістом є заявами, повідомляю ОСОБА_1 про його право на оскарження протягом місяця (до 28.02.2019) висновку Костопільської міжрайонної МСЕК до Рівненської обласної МСЕК №1.
За змістом пунктів 12, 13 Положеннями про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 обласні, центральні міські комісії повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання. Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми. Також згідно пункту 24 Положеннями про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ. У відповідності до пункту 25 цього Положення рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.
Суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_1 таким правом не скористався. 
За таких обставин, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині оскарження про внесення до нього змін, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами докази в частині відмови у задоволенні позовних вимог, правильно визначив юридичну природу у цій частині спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні в цій частині позовних вимог.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                              П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року в адміністративній справі № 460/1149/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Постанова складена у повному обсязі 13 травня 2020 року.