Ухвала
05 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 688/1553/19
провадження № 51-2142ск20  
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
 
встановив:
 
Згідно з вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України його звільнено від відбуття покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
 
Хмельницького апеляційний суд ухвалою від 10 лютого 2020 року апеляційні скарги прокурора, неповнолітнього потерпілого та його законнного представника задовольнив частково, апеляційні скарги ОСОБА_5 і його захисника залишив без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_5 від відбуття призначеного йому покарання з випробуванням скасував, призначив  ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.  
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 1, 4 ч. 2 цієї статті. 
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року та вироком Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року і вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення рішень неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при цьому аналізує фактичні обставини кримінального правопорушення і повноту судового розгляду. 
 
Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.   
 
Однак усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги захисника неможливо зрозуміти, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412—414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу. Крім того, захисник не конкретизує, в чому полягає суть цих порушень.
 
Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
 
Водночас захисник не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом під час постановлення ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.
 
Таким чином, захиснику необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію, яку норму або норми кримінального закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для зміни або скасування судового рішення згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, належно систематизувати викладені у касаційній скарзі доводи.
 
Крім цього, як вбачається з касаційної скарги, вона містить протиріччя між описовою та прохальною частинами, зокрема в описовій частині є посилання на неповноту судового розгляду, аналіз фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 , при цьому у її прохальній частині захисник ставить питання про зміну судових рішень і звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання, при цьому також не зазначає, в якій частині має бути змінено судове рішення.
  
Також п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції, до якого вона подається, однак за змістом касаційної скарги її адресовано до Верховного Суду України, який не є судом касаційної інстанції.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак у поданій касаційній скарзі не має жодних застережень щодо цієї обставини.
  
Оскільки касаційна скарга захисника ОСОБА_4  не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1       ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду). 
 
Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 
 
постановив:
 
Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2019 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати для усунення виявлених недоліків 10 днів з дня отримання ухвали. 
 
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                   ОСОБА_3