ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 червня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/1524/20 
Номер провадження 22-ц/816/1381/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
розглянувши у порядку письмового провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Сумської міської ради, 
третя особа – приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Хвостик Ганна Іванівна, 
про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 передана на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми, за місцем розташування нерухомого майна, що належить до складу спадщини.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вона зазначила, що висновок суду першої інстанції про застосування правил виключної підсудності є помилковим, оскільки спір у справі має немайновий характер, заявлений з приводу реалізації права на спадкування, а тому обґрунтовано пред`явлений за місцем знаходження відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду. 
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Передаючи справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що питання встановлення додаткового строку для прийняття спадщини стосується спадкування нерухомого майна, тому позов підлягає пред`явленню до суду за правилами виключної підсудності - за місцем знаходження нерухомого майна.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що  до складу спадщини після померлої ОСОБА_2 належить нерухоме майно – квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
У пунктах 41 та 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.
Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Враховуючи те, що нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, знаходиться на території Ковпаківського району міста Суми, що територіально не належить до юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми.
Посилання позивачки на немайновий характер спору, у зв`язку з чим на нього не поширюються правила виключної підсудності, судом апеляційної інстанції відхиляються, як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні заявницею норм процесуального права.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                   О. І. Собина

Судді:         О.Ю. Кононенко 

                                                                        Т.А. Левченко