ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №818/713/17
адміністративне провадження №К/9901/40348/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області на постанову  Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року (суддя Соп`яненко О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 року (головуючий суддя П`янова Я.В., судді: Чалий І.С., Зеленський В.В.) у справі № 818/713/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша Віктора Миколайовича до Головного управління ДФС у Сумській області про  скасування податкової вимоги, 

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша Віктора Миколайовича (надалі позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (надалі відповідач, податковий орган) про скасування податкової вимоги, якою визначена сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та орендної плати з юридичних осіб.
Сумський окружний адміністративний суд постановою від 06.06.2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 року, задовольнив адміністративний позов.
Скасував податкову вимогу від 09.03.2017 № 281-17 про сплату боргу в сумі 13 407,28 грн.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що під час винесення оскаржуваної податкової вимоги відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Податковий орган стверджує, що спірна податкова вимога є правомірною, оскільки винесення та направлення податкової вимоги не має безпосереднім наслідком примусове стягнення податкового боргу.     
Відзив на касаційну скаргу податкового органу від позивача на адресу Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.
19.03.2018 року касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з таких підстав. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» визнано неплатоспроможним відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 року №107, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №261 від 25.02.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
В подальшому строк тимчасової адміністрації продовжено на один місяць строком з 26 березня 2016 року по 25 квітня 2016 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» від 25.03.2016 року № 419.
25 квітня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 610, відповідно до якого продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «РОДОВІД БАНК» до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку АТ «РОДОВІД БАНК».
Листом від 10.06.2016 року Конотопську ОДПІ Сумської області повідомлено про визнання банку неплатоспроможним та запровадження тимчасової адміністрації. Цей лист Конотопська ОДПІ отримала 16.06.2016 року.
09.03.2017 року позивачу податковим органом направлено податкову вимогу форми «Ю» № 281-17 про сплату податкового боргу в загальному розмірі 13 407,28 грн, у тому числі зі сплати податку на нерухоме майно, відмінному від земельної ділянки в сумі 384,34 грн, та орендну плату з юридичних осіб в сумі 13 022,94 грн. 
Наявність податкового боргу та його розмір не є спірним між сторонами.
За приписами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час винесення спірної вимоги) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За приписами пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
За правилами пункту 8 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Отже для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Так, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).
Верховний Суд вважає, що направлення на адресу позивача податкової вимоги не свідчить про провадження органом доходів і зборів заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії контролюючого органу лише формують та документально визначають податковий борг, при цьому останні об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу. Власне, сама обставина прийняття/формування контролюючим органом податкової вимоги не порушує приписів частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки в даному випадку контролюючим органом не здійснювалось нарахування будь-яких санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), не накладався арешт на кошти чи майно банку, не здійснювалось примусове стягнення його коштів та майна.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 вересня 2018 року по справі №808/3046/16, від 02 квітня 2019 року по справі №815/6751/16, від 04 грудня 2018 року по справі №813/4158/16 та від 05 березня 2020 року по справі №803/1408/16.
Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно та повно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідили зібрані у справі докази, але неправильно застосували норми матеріального права шляхом неналежного їх тлумачення, що є підставою для скасування судових рішень повністю і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області задовольнити повністю.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 року у справі № 818/713/17 скасувати. 
Прийняти нову постанову.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша Віктора Миколайовича.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду