УХВАЛА  
 
10 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 161/20882/18
провадження № 61-584св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя - доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., 
 
учасники справи:
 
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариство «Державний ощадний банк України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Данилюк В. А., Киці С. І.,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до  Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») та просила визнати: незаконним і скасувати наказ № 991-к від 03 грудня 2018 року філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про звільнення її з посади контролера-касира ТВБВ № 10002/026 на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України; поновити її на займаній посаді; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03 грудня 2018 року, а також 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року  позов  ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ №991-к від 03 грудня 2018 року філії Волинське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про звільнення ОСОБА_1 з посади контролера-касира ТВБВ №10002/06 на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера-касира ТВБВ №10002/026 філії  Волинське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» з 04 грудня 2018 року.
Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 04 грудня 2018 року по 12 вересня 2019 року в розмірі 56 761, 30 грн.
Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Вирішене питання розподілу судових витрат.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року скасоване.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» 4 610, 40 грн судового збору.
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року  та залишити в силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від                           19 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Луцького міськрайонного суду Волинської області.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариство «Державний ощадний банк України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко