ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4467/20 Справа № 199/5175/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року,-
В С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2305,20 грн.(том 1 а.с.254-255).

Не погодившись із додатковим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким зменшити суму стягнутого судового збору (том 2 а.с.а.с.2, 16-18). 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що 27 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_2 та їй на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку по АДРЕСА_2 . Інша Ѕ частина вказаного вище житлового будинку належить ОСОБА_2 , згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року. 23.09.2014 року позивач зареєструвала своє право власності на вказану частину домоволодіння, в той час, як ОСОБА_2 право власності не зареєстрував. Позивач вказувала, що відповідачі оформили право власності на земельну ділянку та їм було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 065 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (землі житлової та громадської забудови), в той час як ОСОБА_4 право власності на свою частину домоволоління не зареєстрував та частина домоволодіння, зареєстрована за ОСОБА_3 фактично знищена. Позивач вважала, що її право власності на земельну ділянку порушене, так, як вона є власником Ѕ частини житлового будинку, відповідачі оформили право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 без урахування її частки у домоволодінні. Зважаючи на викладене вище, позивач просила визнати недійсним рішення Дніпропетровської міської ради №54/62 від 11.03.2015 в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_2 ; ОСОБА_5 співвласником земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію земельної ділянки № 39083377 від 15.06.2015 р. (том 1 а.с.1-5).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року від позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки - залишено без задоволення (том 1 а.с.218-219).
Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду 1 інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (том 1 а.с.221-223).
При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки - повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення (том 1 а.с. 241).
Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2305,20 грн.(том 1 а.с.254-255).
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2019 року - залишена без руху, оскільки апелянтом не сплачено судовий збір (том 1 а.с.258-259).
Недоліки апеляційної скарги усунуті не були, а тому ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року вказана апеляційна скарга була визнана не поданою та повернута апелянту (том 2 а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки (том 1 а.с.5).
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про відстрочення сплати судового збору у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю (том 1 а.с.15)
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява має дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 грн.40 коп.), встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15368,00 грн.).
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 грн. 40 коп.), встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду.
Станом на 01 січня 2019 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн. 00 коп.

У відповідності до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином з вимог майнового характеру ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн., а з вимог немайнового характеру 1536,80 грн., а всього 2305,20 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір під час подання позовної заяви до суду, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому суд першої інстанції вірно стягнув з позивача судовий збір у розмірі 2305,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Посилання апелянта на те, що нею частково сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн. не підтверджені належними доказами.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що додаткове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначенні чинним законодавством.

Судді: