09.06.20
33/812/171/20

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 489/703/19 Головуючий у місцевому судді Васильченко Н.О.
Провадження № 33/812/171/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
   головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
   за участю: секретаря   -    Цуркан І.І.,
   особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Ясика І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в режимі відео конференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2019 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою 
АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою 
АДРЕСА_2 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік, - 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2019 року встановлено, що водій ОСОБА_1 03 лютого 2019 року о 19.50 год. керував транспортним засобом марки Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Центральному, в районі будинку № 69 з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановлення порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру та в медичному закладі в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що складений відносно нього протокол 03 лютого 2019 року про те що, він керував автомобілем Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Центральному з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду не відповідає дійсності, оскільки того дня він не керував автомобілем, не виражав відмову від проходження огляду, а просив надати йому докази законного направлення його на огляд.
Більш того, в його присутності не складався протокол, а про його існування він дізнався лише після того, як на його банківські рахунки було накладено арешт (постанови Про арешт коштів боржника ВП №59901162 від 14.04.2020 року). Підставою для арешту стала постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2019 року. 
Крім того зазначає, що при складанні протоколу було порушено вимоги закону, а саме: протокол складався без його відома та без його присутності.
Правильність складання протоколу та інших матеріалів справи регламентується Інструкцією «з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року (Далі - Інструкція з оформлення) та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС та МОЗ № № 1452/735 від 09.11.2015 (Далі - Інструкція про порядок виявлення).
Згідно ст. 254 КУпАП, - протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 255 КУпАП, - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Проте в порушення цих вимог, в його присутності, як зазначає ОСОБА_1 не складалися жодні адміністративні матеріали, не роз`яснювались права, йому не була надана можливість надати власні пояснення і взагалі йому не було відомо про наявність протоколу.
Крім цього, не було належним чином встановлено особу, як того вимагає п. 9. Інструкції з оформлення - у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)).
 
Проте, в порушення вимог Інструкції, в графі «особу встановлено» зазначено «Витяг з ІПНП». Яким чином здійснювався даний витяг, на якій підставі та чому він відсутній в матеріалах справи є незрозумілим.
Також, в графі «належність транспортного засобу» не зазначено інформації, протокол не містить адреси свідків, як того вимагає ст. 255 КУпАП. Протокол містить прізвища, ім`я та по батькові свідків, але не містить їх адреси проживання, що ускладнює можливість для суду викликати їх в судове засідання та встановити їх особу.
Наявність адреси в письмових поясненнях, на думку апелянта, не спростовує обов`язку інспектора поліції занести ці данні саме до протоколу.
В протоколі вказана невірна адреса, оскільки в графі «адреса проживання» вказана адреса АДРЕСА_3 .
Також ОСОБА_1 вказує, що в протоколі не зазначено про факт відмови від підписання протоколу, як передбачено ст. 255 КУпАП, згідно якої коли особа відмовляється від підпису, дані про це заносяться саме до протоколу, а не лише в письмових поясненнях свідків.
Не містять матеріали справи і довідки про наявність або відсутність повторності вчинення правопорушення.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції, на його погляд, було порушено процедуру розгляду справи, оскільки його не було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, чим порушено принцип справедливого розгляду (ч. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 62 Конституції України та ст. 268 КУпАП).
Жодних повісток про виклик він не отримував, оскільки в матеріалах справи містяться декілька повісток: про виклик на 15.03.2019 року - з доказом повернення поштового відправлення «зі спливом терміну зберігання». А судова повістка про виклик на 26.04.2019 року - дата прийняття постанови, взагалі не містить доказів відправлення. Тому вважає, що суд належним чином не повідомив його про дату, час і місце судового засідання, та допустив спрощений підхід до судового розгляду справи. Справу було розглянуто без його участі.
Крім того, вважає, що суд не дав йому можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: викликати свідків, користуватися юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права.
Стверджує, що суд перейняв на себе функції збирання доказів, оскільки в матеріалах справи міститься запит судді від 12.02.2019 року на ім`я начальника патрульної поліції м. Миколаєва про надання відеозаписів з нагрудних камер. Проте, згідно відповіді з Департаменту патрульної поліції від 01.03.2019 року, вбачається, що відео доказів не має на зберіганні у УПП м. Миколаєва.
Не зважаючи на відсутність, на його погляд, доказів, суддя все одно прийшов до висновку про наявність вини. 
Посилаючись на викладене, просив скасувати оскаржувану постанову із закриттям справи за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ясика І.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляції приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із пунктом 2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).
Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.
Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оскаржена постанова судді не відповідає наведеним положенням закону. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.
Вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015року № 1376 (далі Інструкція).
Так, згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (уразі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Пунктами 11, 12 Інструкції передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.
Згідно п.8 Інструкції протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Другий примірник складеного протоколу та копії інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, рекомендованим листом із зворотним повідомленням про вручення та з описом вкладення протягом 10 календарних днів разом із супровідним листом в конверті з позначкою "особисто" направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у разі якщо вказана особа:
- відмовляється від отримання другого примірника протоколу,
- не з`являється для ознайомлення з протоколом.
Відміткою про вручення другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення у цьому випадку є підпис на зворотному повідомленні про вручення, датою вручення є дата, зазначена на цьому повідомленні.
Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою, зокрема, є належне встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та роз`яснення особі, відносно якої складається протокол, її прав, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія(судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або вразі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить пункт 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 11 листопада 2015 року № 1413/27858.
Крім того, пунктами 2, 3, 4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок № 1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейський повинен скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, в присутності двох свідків.
При цьому, працівник поліції зобов`язаний чітко роз`яснити водієві негативні наслідки ігнорування його вимог. 
Однак протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 та оскаржена постанова вказаним вимогам закону відповідають не у повній мірі.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 280452, складеного з участю двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх письмових пояснень, які суд вважав належними доказами по справі, водій ОСОБА_1 03 лютого 2019 року о 19 годині 50 хвилин був зупинений працівниками поліції на в місті Миколаєві проспект Центральний 69, у зв`язку з підозрою у керуванні транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.
У зв`язку з цим, йому запропоновано було пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager або в медичному закладі, від чого він відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Проте, як убачається з матеріалів провадження, склавши протокол про адміністративне правопорушення, посадова особа не ознайомила Савіна С.І. з цим протоколом, не роз`яснила йому положення ст. 268 КУпАП, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 про ознайомлення з протоколом і про роз`яснення йому його прав, та відсутність запису посадової особи про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, але він відмовилась від підписів. 
Крім того, ОСОБА_1 не було запропоновано дати пояснення відносно інкримінованого йому правопорушення, даний протокол про адміністративне правопорушення був складений без його присутності. В протоколі в порушення вимог Інструкції у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» не зазначено- документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла), а зазначена адреса ОСОБА_1 не відповідає ні зареєстрованому, ні фактичному його місцю проживання на час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Як пояснив ОСОБА_1 за зазначеною в протоколі адресою він був зареєстрований до 04.01.2011 року, а потім був знятий з реєстрації та мав намір зареєструватися в АДРЕСА_2 , що підтверджується талоном зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, але потім 12.10.2013р. був зареєстрований за адресою- АДРЕСА_1 , хоча фактично проживав і проживає в теперішній час за адресою- АДРЕСА_2 .
В порушення вимог Інструкції, в графі «особу встановлено» зазначено «Витяг з ІПНП». Проте в матеріалах справи відсутні як запит, так і сам витяг з ІПНП, на підставі якого була встановлена особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Зазначені обставини свідчать про неналежне встановлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та місця її проживання, що призвело до не повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи судом та до розгляду справи судом у його відсутності.
Також в матеріалах провадження відсутні відомості про вручення другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , оскільки другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення знаходиться в матеріалах справи.
Не надання ОСОБА_1 для ознайомлення протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КпАП, є порушенням права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки такими діями ОСОБА_1 був позбавлений можливості захищатися у спосіб, передбачений КУпАП.
Відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення також адреси свідків.
Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить істотні недоліки, дані відображені в ньому, не можуть сприйматися судом як належні та допустимі доказами обставин адміністративного правопорушення, оскільки викликають обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 . 
Зазначені недоліки протоколу залишилися поза увагою суду першої інстанції. За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення фактично не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суддя повинен був повернути його на доопрацювання, чого зроблено не було.
Крім того, суд, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежився лише викладенням обставин вказаних в протоколі, проте не надав належної оцінки вказаним обставинам та не навів мотивів щодо прийнятого рішення. 
В той же час з`ясуванню підлягало не тільки те, чи відмовився водій від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а й сам факт керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.
Так, згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.
Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
ОСОБА_1 цей факт заперечує, пояснивши в суді апеляційної інстанції, що він не керував транспортним засобом. Наполягає на тому, що автомобіль знаходився на стихійній стоянці декілька днів і був в неробочому стані, оскільки в ньому був відсутній акумулятор. До місця стоянки він був відбуксований особами, з якими він домовився про його ремонт, так як один із майстрів живе недалеко від місця стоянки автомобіля. 03 лютого 2019р. він підійшов до автомобіля та відкрив його для того, щоб забрати необхідні йому документи, які знаходилися в автомобілі. В цей час до нього підійшли працівники поліції, машина яких також стояла на цій стоянці. Він пояснював працівникам поліції та показував, що в автомобілі відсутній акумулятор і він не міг на ньому рухатися. Після цього він знову закрив автомобіль на ключ та пішов додому. Наполягає на тому, що не виражав відмову від проходження огляду, а просив надати йому докази законного направлення його на огляд з огляду на те, що він не керував транспортним засобом взагалі.
В матеріалах справи наявна відповідь т.в.о. заступника начальника – начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Миколаївській області ДПП майора поліції Ревякіна Т.В. про відсутність в управлінні патрульної поліції в Миколаївській області на станціях зберігання та копіювання даних відеозаписів, що були записані під час складання 03.02.2019 року відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №280452 за ч. 1 ст. 130 КуПАП.
В поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зазначено анкетні дані особи, яка керувала транспортним засобом, а також те, що дані свідки були очевидцями саме керування транспортним засобом особою, яка відмовилася від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Інші докази обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 280452 від 03.02.2019 року, та спростувати доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції закону під час складання протоколу, а саме - того факту що, він не керував транспортним засобом, протокол складався за його відсутності, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся. 
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене слід дійти висновку про необхідність скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2019 року через істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Скасування постанови судді з поверненням протоколу про адміністративне правопорушення для його належного оформлення органу, який склав протокол, не передбачено як вид рішення, яке, відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, має право прийняти суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Таким чином, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом першої інстанції буди допущені істотні порушенням вимог закону, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного рішення, постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
         У зв`язку із закриттям справи без накладення адміністративного стягнення, враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП, судовий збір сплаті не підлягає.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати. 
Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова