П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/5514/16	

 	Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.                                                           Дата і місце ухвалення: 06.02.2017р., м. Одеса               	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В. 
          (у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання,
          справа розглядається в порядку п.2 ч.1 ст. 311 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу  та зобов`язання внести зміни до кошторису видатків, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Управління МВС України Одеській залізниці №1 о/с від 17.02.2016р. щодо часткових змін пунктів наказу УМВС України на Одеській залізниці №139 о/с від 06.11.2015р. в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення УМВС України на Одеській залізниці, за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015р.;
- зобов`язати Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2015р. по день судового рішення по суті справи;
- зобов`язати МВС України, як розпорядника коштів, внести зміни до кошторису видатків Управління МВС України на Одеській залізниці та передбачити за загальним фондом державного бюджету за КЕКВ 2112 «Оплата праці. Грошове забезпечення» грошові суми, необхідні для сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день прийняття судового рішення по суті справи.
Позов обґрунтовував тим, що наказом Управління МВС України Одеській залізниці №139 о/с від 06.11.2015р. майора міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення УМВС України на Одеській залізниці, звільнено з органів внутрішніх справ на п.64 «г» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Однак, наказом Управління МВС України Одеській залізниці №1 о/с від 17.02.2016р. внесено зміни в наказ №139 о/с від 06.11.2015р., якими, серед іншого, наказано ОСОБА_1 вважати звільненим за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення. Позивач вважає неправомірним внесення наказом Управління МВС України Одеській залізниці №1 о/с від 17.02.2016р.  змін до наказу №139 о/с від 06.11.2015р. щодо підстави звільнення його з органів внутрішніх справ, зазначаючи, що ним подано заяву про призначення його на посаду головного спеціаліста з юридичного забезпечення сектору з ліквідації УМВС України на Одеській залізниці та виявлено бажання проходити службу в штатних структурах Головних управлінь Нацполіції. На час звільнення 06.11.2015р. за п. 64 «з» Положення позивачу не видано трудову книжку та не виплачено грошове забезпечення на день прийняття рішення про звільнення. Роботодавець, виключно з власною ініціативи та незрозумілих підстав, прийняв незаконне рішення, у формі наказу від 17.02.2016р. не тільки про зміну статті звільнення, але й звільнивши позивача датою, яка вже минула 06.11.2015р. При цьому, роботодавцем порушено строки розрахунку та строки видачі трудової книжки.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України на Одеській залізниці №1о/с від 17.02.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015р.
Стягнуто з Управління МВС України на Одеській залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015р. по 06.02.2017р. в сумі 89263,92 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною постановою, Управління МВС України на Одеській залізниці подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову від 06.02.2017р. з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» законодавець чітко встановив процедуру звільнення співробітників, які проходили службу в органах внутрішніх справ, та завчасно попередив їх про наступне звільнення через скорочення штатів у разі, якщо вони не будуть прийняті на службу до поліції впродовж трьох місяців з моменту опублікування Закону. З 07.11.2015р. в Україні не існує міліції і, відповідно, будь-які трудові відносини у даній структурі після цієї дати є неможливими. ОСОБА_1 не було прийнято на службу до жодного підрозділу Національної поліції ані станом на 06.11.2015р., ані станом на 17.02.2016р. При цьому, пунктом 10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» чітко визначено, що працівники міліції, які або відмовилися від проходження служби в поліції, або не прийняті на службу в поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне  вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. 
Також, апелянт посилається на те, що при задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, судом першої інстанції не враховано пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», зокрема, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу не зараховано заробіток позивача за місцем нової роботи, одержану допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомоги по безробіттю тощо, які працівник мав у цей час. 
ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу Управління МВС України на Одеській залізниці, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції – без змін. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ не передбачено можливості внесення змін до наказу про звільнення  особи з органів внутрішніх справ та можливості змінювати причини та формулювання підстав для звільнення такої особи. ОСОБА_1 погоджується з ним, що його попереджено про наступне вивільнення, однак це може мати місце лише у разі його відмови у подальшому проходженні служби, яку він не надавав. Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця по працевлаштуванню  працівників. 
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017р. апеляційну скаргу Управління МВС України на Одеській залізниці задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. скасовано, а позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Постановою Верховного Суду від 28.05.2020р. скасовано ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017р. та справу направлено на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020р. справу прийнято до свого провадження. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці.
У зв`язку із реформуванням органів внутрішніх справ, 08 червня 2015 року МВС України прийнято наказ №661 «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці».
Наказом МВС України №1004 від 21.08.2015р. «Про внесення змін до наказу МВС від 08 червня 2015 року №661», додаток до пункту 3 «Склад комісії з ліквідації Управління МВС України на Одеській залізниці» наказу №661 від 08.06.2015р. викладено в новій редакції. До складу комісії з ліквідації Управління МВС України на Одеській залізниці загальною кількістю 30 осіб, серед інших, включено юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці капітана міліції Степовського ОСОБА_2 Миколайовича.
02 липня 2015 року прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, положеннями пунктів 8 - 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що з дня опублікування цього Закону (06.08.2015р.) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. 
Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII набрав чинності 07.11.2015р.
У зв`язку з цим, 06.11.2015р. на ім`я т.в.о. начальника Управління МВС України на Одеській залізниці ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06 листопада 2015 року згідно з п.9 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ. 
На даному рапорті наявна резолюція начальника Управління МВС України на Одеській залізниці для відділу кадрового забезпечення «До наказу» з датою від 06.11.2015р.  
Наказом Управління МВС України на Одеській залізниці від 06.11.2015р. №139 о/с капітана міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці, звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Наказом Управління МВС України на Одеській залізниці від 17.02.2016р. №1о/с внесено зміни до наказу Управління МВС України на Одеській залізниці від 06.11.2015р. №139 о/с, зокрема, наказано капітана міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці, вважати звільненим за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено висновок службового розслідування від 26.01.2016р.
Не погоджуючись з правомірністю наказу Управління МВС України на Одеській залізниці від 17.02.2016р. №1о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ,  Степовський С.М. звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , виходив з того, що позивач у встановлений термін виявив згоду на проходження служби в поліції, що відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам. При цьому, судом першої інстанції враховано, що підставою для прийняття наказу від 17.02.2016р. №1о/с у самому ж наказі зазначено висновок службового розслідування від 26.01.2016р., який прийнято посадовою особою ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Однак, під час розгляду справи судом відповідачами не надано належних та допустимих доказів, що ліквідаційна комісія УМВС України на Одеській залізниці є підпорядкованою Головному управлінню Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м.  Севастополі.  У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок від 26.01.2016р. посадової особи Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, тобто юридичної особи, з якою ОСОБА_1 не знаходився в трудових відносинах, не може бути підставою для звільнення позивача.
Також, судом першої інстанції встановлено, що Управлінням МВС України на Одеській залізниці після прийняття наказів №139 о/с від 06.11.2015р. та №1о/с від 17.02.2016р. не видано позивачу під розписку трудову книжку та не проведено з ним розрахунку при звільненні. У зв`язку з цим, за висновками суду першої інстанції, на підставі ст.235 КЗпП України ОСОБА_1 має бути виплачено середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням з міліції, права і обов`язки працівників міліції визначені Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ, статтею 18 якого передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені в Положенні про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженому постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114.
02 липня 2015 року прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015р. та з вказаної дати втратив чинність Закон України «Про міліцію».
Положеннями пунктів 8 - 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону (06.08.2015 року) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів (п.8). Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Таким чином, Законом України «Про Національну поліцію» передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) бути прийнятими на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, тобто до 06.11.2015р. включно. 
У разі не прийняття на службу до поліції через невідповідність вимогам до поліцейських, або ж відмови від проходження служби в поліції, працівника міліції звільняють зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, тобто, на підставі пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
При цьому, з приписів п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» слідує, що передумовою видання наказу про призначення особи на посаду в поліцію є отримання від цієї особи згоди.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано учасниками справи, 06.11.2015р. на ім`я т.в.о. начальника Управління МВС України на Одеській залізниці позивачем подано рапорт про звільнення у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06 листопада 2015 року згідно п.9 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію». 
З вказаного слідує, що ОСОБА_1 у встановлений термін виявив згоду на проходження служби в поліції.
На користь такого висновку свідчить і та обставина, що 06.11.2015р. Управлінням МВС України на Одеській залізниці було видано наказ №139 о/с, яким капітана міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці, звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Однак, в  матеріалах справи відсутні відомості про прийняття ОСОБА_1  на службу до будь-якого підрозділу Національної поліції. 
Попри це, наказом Управління МВС України на Одеській залізниці від 17.02.2016р. №1о/с внесено зміни до наказу Управління МВС України на Одеській залізниці від 06.11.2015р. №139 о/с, зокрема, наказано капітана міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці, вважати звільненим за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено висновок службового розслідування від 26.01.2016р., який, що не заперечується сторонами у справі, видано Головним управлінням Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. 
Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, Управлінням МВС України на Одеській залізниці не надано копії вказаного висновку службового розслідування від 26.01.2016р., як і не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що ліквідаційна комісія УМВС України на Одеській залізниці є підпорядкованою Головному управлінню Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та що висновок посадової особи ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі може бути підставою для видання будь-якого наказу з кадрових питань Управлінням МВС України на Одеській залізниці.
Більше того, колегія суддів звертає увагу, що Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114,  не передбачено можливості внесення змін до наказу про звільнення  особи з органів внутрішніх справ та можливості змінювати причини  та формулювання підстав для звільнення такої особи.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управлінням МВС України на Одеській залізниці, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено законності наказу від 17.02.2016р. №1о/с про внесення змін до наказу Управління МВС України на Одеській залізниці від 06.11.2015р. №139 о/с в частині  звільнення капітана міліції ОСОБА_1 , юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління МВС України на Одеській залізниці, за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Згідно п.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, власник або   уповноважений  ним  орган  зобов`язаний  видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі  трудової  книжки  з  вини  власника  або уповноваженого ним   органу   працівникові   сплачується  середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Положеннями ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Сторонами по справі не заперечується, що Управління МВС України на Одеській залізниці після прийняття наказу №1о/с від 17.02.2016р. не видало позивачу під розписку трудову книжку, однак направило на адресу реєстрації позивача поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення, направлене на адресу ОСОБА_1 17.02.2016р., в якому Управління МВС України на Одеській залізниці повідомляло позивача про прийняття наказу №1о/с від 17.02.2016р. та необхідність отримання ним трудової книжки, повернулося до відповідача без вручення його адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 
Така відмітка не дає суду обґрунтованих підстав для визначення факту належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність отримання ним трудової книжки, так як не визначає чи адресат відмовився від отримання відповідного повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу не виявлено за місцем проживання.
Варто зазначити, що відповідач, будучи достеменно обізнаним про неотримання ОСОБА_1 листа від 17.02.2016р. та необізнаність його про прийняття наказу №1о/с від 17.02.2016р., усвідомлював ту обставину, що позивач не з`явиться за отриманням трудової книжки. При цьому,  Управління МВС України на Одеській залізниці не вживало заходів щодо повторно направлення відповідного повідомлення на адресу ОСОБА_1  або повідомлення його іншим способом.
Лише після прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови відповідачем направлено на адресу позивача лист від 03.05.2017р. №8/86 про необхідність отримання ним трудової книжки.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що затримка видачі трудової книжки ОСОБА_1 сталася саме з вини роботодавця - Управління МВС України на Одеській залізниці.
Апелянт стверджує, що при задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, судом першої інстанції не враховано пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», зокрема, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу не зараховано заробіток позивача за місцем нової роботи, одержану допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомоги по безробіттю тощо, які працівник мав у цей час.
Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки викладені в п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України N3248-IV від 20 грудня 2005 року.
До аналогічного висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру компенсації заробітної плати за час вимушеного прогулу дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 травня 2016 року по справі № 6-511цс16.
Інші доводи апеляційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці є не суттєвими, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
З огляду на залишення постанови суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 23 червня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                           І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов

                                                                                                                               О.В. Лук`янчук