Ухвала
Іменем України 
20 травня 2020 року
м. Київ
Справа № 757/58655/19-к
Провадження № 51 – 1366 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 січня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 квітня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого суддіМелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від     10 січня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги  ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополь, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 квітня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку. 
Проте, касаційна скарга містить суперечності, які не дають змоги колегії суддів вирішити питання щодо можливості відкриття касаційного провадження з огляду на наступне. Так, ухвала слідчого суддіМелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від         10 січня 2020 року не є судовим рішенням, яке відповідно до ст. 424 КПК України може бути оскаржене в касаційному порядку.
Разом з тим, відповідно до ст. 399 ч. 6 КПК України ухвала Запорізького апеляційного суду від 06 квітня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку. Отже, особа у касаційній скарзі ставить питання перегляд в касаційному порядку рішень, одне з яких може бути оскаржене в касаційному порядку, а інше - не є предметом касаційного розгляду.
Крім того, касаційну скаргу в частині оскарження ухвали апеляційного суду від 06 квітня 2020 рокуподано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі  ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України в касаційній скарзі не зазначено в чому, на думку особи, полягає незаконність ухвали апеляційного суду згідно з вимогами                      ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанцій при винесенні судового рішення, навести конкретнідоводи на обґрунтування цього. 
Також особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судового рішення з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених             ст. 436 КПК України.
Вказані недоліки та суперечності поданої касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху.
Встановити ОСОБА_4 десятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2  	ОСОБА_3