Дата документу  Справа № 336/878/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 33/807/289/20                                                Головуючий в 1-й інстанції – Дацюк О.І.
Єдиний унікальний № 336/878/20                                Доповідач в 2-й інстанції – Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.3 ст.130 КУпАП                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 травня 2020 року                                                                м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Неткал О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього, яка містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП притягнуто 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 408000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, 10 лютого 2020 року приблизно о 02.52 годині ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перебуваючи на вул. Ігоря Сікорського біля будинку №470 у м. Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ-Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення суддею вимог матеріального і процесуального права просить постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КПК України скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення. 
Зі змісту доводів апеляціної скарги випливає, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відтак розгляд справи відбувся без його участі, через що суддя не встановила усі обставини необхідні для правильного вирішення справи. 
ОСОБА_1 зазначає, що у вказаний у протоколі час у працівників поліції не було підстав для його зупинки. Також у них не було підстав для направлення його на огляд у заклад охорони здоров`я. Йому не роз`яснювався порядок проходження огляду на стан сп`яніння (на місці чи в закладі охорони здоров`я).
Крім цього апелянт ставить під сумнів пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і вказує, що ці особи не перебували на місці події, тому апелянт клопотав про їх виклик.
Також ОСОБА_1 вказує, що суддя окрім штрафу наклала стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами незважаючи на те він раніше вже був позбавлений цього права.
Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що він не брав участі у розгляді справи а копію постанови отримав лише 06.04.2020.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
В клопотанні ОСОБА_1 , порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на поважність пропуску цього строку.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , участі у розгляді справи не брав, копія постанови судді була отримана 06.04.2020 (згідно поштового повідомлення та роздруківки відстеження поштового відправлення), а скарга подана 15.04.2020, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 і про наявні підстави для його поновлення.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддею проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи, оскільки не забезпечено явку правопорушника, не викликано свідків, які зазначені в протоколі, а також працівників поліції. Отже, з матеріалів справи вбачається, що судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суддею суду першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.
Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292091 від 10.02.2020, 10 лютого 2020 року приблизно о 02.52 годині ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перебуваючи на вул. Ігоря Сікорського біля будинку №470 у м. Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ-Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В постанові судді місцевого суду зазначено, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження обстеження на стан перебування під впливом алкоголю, наркотичних речовин або інших препаратів підтверджений письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявними в матеріалах справи.
Разом з тим, вказані докази ані окремо по собі, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.
Згідно відеозапису, працівниками поліції водію ОСОБА_1 не роз`яснювались його права та обов`язки, не роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Таким чином на момент складання працівниками поліції протоколу щодо ОСОБА_1 , останній повідомив що погоджується на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак всупереч вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, працівниками поліції в протоколі зафіксовано саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В даному випадку працівники поліції після отримання згоди водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі повинні були доставити останнього до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак таке право водія забезпечено не було.
Суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак не викликав їх у судове засідання для отримання пояснень безпосередньо в суді.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, які перелічені в п.4 розділу І вказаної Інструкції.
Відповідно до п.6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
В той же час, на відеозаписі, долученому до матеріалів справи не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також на відео не зафіксовано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , присутність яких заперечує ОСОБА_1 .
Перевірити його пояснення не має можливості через відсутність відеозапису події.
Викликані в судове засідання суду апеляційної інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились.
Перелічені обставини в сукупності з тим, що ОСОБА_1 не визнає факт відмови від медичного огляду на стан сп`яніння, та посилається на порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції під час складення протоколу, вказують на наявність сумнівів щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.
Таким чином існують суперечності щодо істотних обставин справи, які мають бути трактовані на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Окрім того, суддя першої інстанції під час розгляду адміністративної справи не встановив фактичних обставин, що утворюють склад адміністративного правопорушення та не виклав їх в мотивувальній частині постанови як формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Текст постанови суду містить лише посилання на протокол про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2020 року, якою  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченогоч.3 ст.130КУпАП – скасувати.
Провадження в адміністративній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Ю.О. Гріпас