Постанова 
Іменем України                                  
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/17407/17
 
провадження № 61-20514св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),   Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Одеська міська рада, ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Дмитрієва Вячеслава Петровича, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2019 року у складі судді Абухіна Р. Д. та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року у складі колегії суддів:                   Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна, скасування реєстрації права власності та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Позовна заява мотивована тим, що його батько – ОСОБА_6 , був власником 317/1000 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Наприкінці 2008 року, у зв`язку із тим, що батько почав зловживати алкоголем, його мати – ОСОБА_7 припинила з ним шлюбні відносини та переїхала на постійне місце проживання до військової частини НОМЕР_1                                          на АДРЕСА_2 .
Після припинення його батьками шлюбних відносин, він продовжував спілкуватись із батьком.
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, про що йому стало відомо у червні               2015 року, оскільки на той час його мати хворіла на онкологічне захворювання. Наприкінці 2014 року у неї почалось загострення. Він поєднував навчання на стаціонарі, підробіток та догляд за матір`ю до самої її смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим тимчасово не відвідував батька.
ІНФОРМАЦІЯ_3 від імені його померлого батька – ОСОБА_6 , вже після його смерті, на ім`я ОСОБА_8 приватним нотаріусом видано довіреність на здійснення ним правочину дарування квартири, яка 12 січня 2015 року перейшла у власність ОСОБА_4 , а 10 лютого 2015 року на підставі договору дарування – ОСОБА_3 , яка, у свою чергу, 12 березня 2015 року подарувала її ОСОБА_5 
03 жовтня 2017 року 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1 була відчужена відповідачу у справі – ОСОБА_2 .
Ураховуючи наведене, з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 просив суд: витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1 ; скасувати реєстрацію права власності на 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; скасувати усі попередні реєстрації права власності на 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визначити для ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_6 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька – ОСОБА_6 .
Відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд вказав, що позивач у справі не є та не був власником 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , тому ці вимоги заявлено передчасно.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Дмитрієва В. П., залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду                    м. Одеси від 11 лютого 2019 року – без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року до Верховного Суду,                   представник ОСОБА_2 – адвокат Дмитрієв В. П., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2019 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 , скасувати постанову Одеського апеляційного суду              від 24 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Судові рішення в частині, в якій у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, учасниками процесу не оскаржуються, тому колегією суддів відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України не перевіряються.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно встановили обставини справи та надали помилкову оцінку наданим позивачем доказам і доводам. Вважає, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька без поважних причин, тому такий строк продовжувати не можна.
Посилається на те, що суди не врахували та не перевірили, чи була взагалі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 .
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 – адвокат                    Лисевич С. В., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що її доводи є безпідставними, оскільки суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи, надавши належну оцінку доказам та обставинам справи, тому судові рішення судів попередніх інстанцій просить залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Верховного Суду від 19 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2020 року справу призначено до розгляду.

 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
З огляду на копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 211, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 . У графі мати записана ОСОБА_7 
 
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 12506 (том 1 а. с. 9).
 
29 грудня 2014 року на ім`я ОСОБА_8 від імені померлого на цей час ОСОБА_6 видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області               Копейчиковим І. В., якою уповноважено його укласти договір дарування, належних ОСОБА_6 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1 (далі – квартира)                              (том 1, а. с. 13).
 
12 січня 2015 року ОСОБА_8 , який діяв на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_6 , уклав договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І. М., за яким ОСОБА_4 отримав у дар вказану частку квартири (Т. 1, а. с. 15).
 
ОСОБА_4 на підставі договору дарування частки квартири                         від 10 лютого 2015 року подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар квартиру (том 1, а. с. 17).
 
ОСОБА_3 13 березня 2015 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н. В., подарувала квартиру ОСОБА_5                                (том 1, а. с. 19).
 
03 жовтня 2017 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Борисовою Н. В., продала квартиру ОСОБА_2 (том 1, а. с. 48).
 
З огляду на копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 5565 (том 1, а. с. 10) та довідку про причину смерті                 від 19 травня 2015 року № 79 (том 1 а. с. 11) причиною смерті ОСОБА_7 є ракова інтоксикація злоякісних новоутворень обох молочних залоз.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Дмитрієва В. П., задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
 
Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
 
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення осіб додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши всі надані сторонами докази і проаналізувавши їх доводи та заперечення за своїм внутрішнім переконанням, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач довів поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька – ОСОБА_6 , тому йому слід визначити додатковий час для прийняття спадщини.
 
Доводи касаційної скарги про те, що позивач не навів поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами про те, що в останнє позивач бачився з батьком у серпні 2014 року, оскільки його батьки проживали окремо й, у той час, його мати – ОСОБА_7 , яка хворіла на онкологічне захворювання, потребувала постійного догляду, що він і робив до моменту її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), при цьому навчаючись на стаціонарній формі навчання та працюючи.
 
Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником відповідача норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, колегія суддів також враховує наявність поважних причин для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема: наявність складних життєвих обставин у житті ОСОБА_1 на час смерті батька – ОСОБА_6 , пов`язаних з доглядом за тяжко хворою матір`ю, необхідність повторного отримання свідоцтва про смерть батька, відсутність реєстрації за батьком будь-якого майна на час звернення ОСОБА_1 до нотаріуса, необхідність виявлення фактичних володільців квартири, належної померлому батьку позивача, оскільки правочини вчинялися після смерті батька, у тому числі довіреність від імені ОСОБА_6 була видана після його смерті.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Дмитрієва Вячеслава Петровича – залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк