ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4664/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного административного суду від 25 листопада 2019 року 
у справі №280/4664/19
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Держпраці у Запорізькій області
про визнання протиправною та скасування постанови,- 
ВСТАНОВИВ:
23 вересня 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № 10 ДФС-ФС від 15.08.2019 року, прийняту відповідачем.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженої постанови, яка на його думку прийнята відповідачем не у спосіб передбачений законодавством України. 
Рішенням Запорізького окружного административного суду від 25 листопада 2019 року адміністративний позов позивача задоволений повністю. Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем порядку накладення на позивача штрафу за недотримання вимог законодавства про працю.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Держпраці у Запорізькій області  зазначає, що приймаючи оскаржену постанову діяло у межах наданих повноважень з огляду на фактичне допущення позивачем вимог трудового законодавства України щодо використання праці найманого працівника  Кучер ОСОБА_2  без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходів, що підтверджується відповідним актом перевірки органу ДФС.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи слідує, що 02.08.2019 року на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист від ГУ ДФС у Запорізькій області №5488/10/08-0113-05-09, у якому повідомлено про використання позивачем праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин.
Разом з повідомленням направлено Акт №604/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 25 липня 2019 року “Про результати планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, у якому містяться відомості щодо використання позивачем праці найманого працівника ( ОСОБА_3 ) без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходів.
На підставі вказаного акту, 15.08.2019 року відповідачем прийнято оскаржену постанову № 10 ДФС-ФС, якою до позивача за порушення вимог трудового законодавства а саме  ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України,  застосовано штраф у розмірі 125 190,00 грн. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд  апеляційної інстанції виходить з того, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України).
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Частиною 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом пунктів 1 та 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого КМУ від 17.07.2013 року № 509 (далі – Порядок № 509) слідує, що цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпП України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення».
Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі:
- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 265 КЗпП України, штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Аналізуючи зазначену норму, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що без здійснення заходу державного нагляду (контролю) відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, можуть бути накладені лише штрафи на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
У всіх інших випадках вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, проведення заходу державного нагляду (контролю) є обов`язковим.
Колегія суддів відмічає, що норми ч. 5 ст. 265 КЗпП мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку № 509, оскільки даний порядок є підзаконним нормативно-правовим актом, який прийнятий на виконання ст. 265 КЗпП, та не може їй суперечити.
А відтак, у межах спірних правовідносин, враховуючи, що Актом ГУ ДФС у Запорізькій області №604/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 25 липня 2019 року встановлено порушення позивачем законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена саме абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, відповідач був зобов`язаний здійснити захід державного нагляду (контролю), а саме: провести інспекційне відвідування.
Враховуючи, що такий захід стосовно позивача не здійснений, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв з порушенням порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю, у зв`язку з чим прийнята постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права.
         Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року  у справі №280/4664/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5  ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко