ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/16212/19                        Головуючий в І інстанції: Зубов О.С.
Провадження №33/819/227/20                                 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року                                                        м. Херсон
Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., за участю захисника – адвоката Сисоєва М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сисоєва М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року, 
в с т а н о в и л а:
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , 05.08.2019 року о 20:17 год. у м.Херсоні по вул. Паровозна, керував транспортним засобом DAF XF105 д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю, почервоніння очей, нечітка мова та в порушення п.2.5. ПДР України, у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Сисоєв М.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення правил дорожнього руху, оскільки останній не був учасником дорожнього руху, не зупинявся працівниками поліції, а фактично перебував у власному автомобілі на місці стоянки та охороняв його. Крім того, працівники поліції не вилучали у нього посвідчення водія, що також вказує на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.
На думку захисника, пояснення свідків не можуть бути прийняті як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки вони фіксують лише момент спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. 
Також, судом залишено поза увагою, що ОСОБА_1 проживає в іншому населеному пункті, ніж той, що зазначений в протоколі, та не забезпечено участь ОСОБА_1 в судовому засіданні, не допитано працівників поліції, що порушило права ОСОБА_1 . 
Крім того апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області віл 04 жовтня 2019 року, яке обґрунтоване тим, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 20 травня 2020 року, під час спілкування з працівником виконавчої служби. З огляду на вказане, а також те, що ОСОБА_1 неналежним чином не викликався в судове засідання, судовий розгляд проведено без його участі, просив поновити строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи чи забезпечення його участі в судове засідання на адресу суду не надходили.
Заслухавши доповідь судді, адвоката Сисоєва М.М., дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зважаючи, що оскаржуване судове рішення ухвалене без участі ОСОБА_1 , відомості про отримання ним копії постанови в матеріалах провадження відсутні, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу законності оскаржуваної постанови то слід зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Порядок огляду водії на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, та положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, дотримання якого працівниками поліції суд має перевірити при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
За результатами апеляційного розгляду, вважаю, що цих вимог закону суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримався, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, постанова є необґрунтованою та немотивованою.
Як видно із матеріалів справи, суддя в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення поклав протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків. При цьому, суддя у постанові не здійснив їх оцінку з точки зору їх достатності та достовірності, не вказав, які саме обставини, що підлягають доказуванню, підтверджують ці докази.
З матеріалів провадження вбачається, що відносно ОСОБА_1 05 серпня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №200172, за ч.1 ст.130 КУпАП.
У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 05 серпня 2019 року о 20:17 год. по вул.Паровозна м.Херсон, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова, від медичного огляду та продуття алкотестера Драгер відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно змісту протоколу до нього працівниками поліції долучено пояснення свідків та відеозапис (а.п.6).
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 05 серпня 2019 року в їх присутності ОСОБА_4 працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер або в медичній установі, на що останній відмовився (а.п.8-9)
Поруч із цим, наведені докази містять істотні суперечності, які залишилися поза увагою суду першої інстанції та не були усунуті під час судового розгляду.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає особа, яка керує транспортним засобом.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Поруч із цим, на долученому до матеріалів провадження відеозаписі, не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Натомість згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 лише перебував в автомобілі, що стояв на узбіччі дороги. Не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і письмовими поясненнями свідків.
При цьому, як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, та вказував, що лише перебував в автомобілі.
Наявні істотні суперечності і в письмових поясненнях свідків, оскільки вони стосуються зовсім іншої особи.
Так, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №200172 від 05 серпня 2019 складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом із цим, згідно пояснень свідка ОСОБА_2 , 05.08.2019 року в його присутності було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння водію   ОСОБА_5 ,   ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.8), а згідно пояснень свідка ОСОБА_3 –   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.9).
Крім того, на наявному в матеріалах провадження відеозаписі взагалі не зафіксовано участь свідків у проведенні процесуальних дій разом із ОСОБА_1 , що з огляду на вказані недоліки в поясненнях свідків, унеможливлює встановити, чи приймали взагалі дані особи участь у процесуальних діях шодо оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 , а також свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП України.
Суд першої інстанції не перевірив та не встановив чи дотрималися поліцейські вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, та у постанові не навів жодного висновку за цими обставинами.
З огляду на викладене письмові пояснення свідків, які наявний в матеріалах провадження відеозапис, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, слід звернути увагу, що у відповідності до п. 28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судоми України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 листопада 2005 року зі змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа не отримувала такого права.
Поруч із цим, суд першої інстанції не пересвідчившись, чи отримував ОСОБА_1 право на керування транспортними засобами, застосував до останнього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.
Однак, згідно відповіді Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП Національної поліції України, від 11 січня 2020 року за №456141/23/20, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взагалі не отримував посвідчення водія (а.п.17).
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушеннями вимог ст.245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню, як незаконна.
Згідно ст.294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи зі змісту п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність в матеріалах провадження належних та допустимих доказів вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката Сисоєва М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року скасуванню, із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд ,  
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката Сисоєва М.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити адвокату Сисоєву М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року.
Апеляційну скаргу адвоката Сисоєва М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського
апеляційного суду                (підпис)                        І.І.Литвиненко