Ухвала
6 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 216/1363/17-ц
провадження № 61-38339ск18
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який зазначає, що діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном, 
ВСТАНОВИВ:
11 червня 2018 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , який зазначає, що діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 5 липня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. 
Заявнику необхідно було подати до суду докази наявності у ОСОБА_1 статусу адвоката та відповідних повноважень на здійснення представництва інтересів ОСОБА_2 у Верховному Суді, а також документ про сплату судового збору в розмірі 2 560 грн або документ, що підтверджує підстави звільнення заявника від такої сплати. 
Копія ухвали Верховного Суду від 5 липня 2018 року направлялася рекомендованими листами із повідомленнями про вручення поштових відправлень на адреси  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зазначені у касаційній скарзі. 
Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень разом із копіями зазначеної ухвали повернено до касаційного суду без вручення адресатам з незалежних від суду причин у зв`язку із «закінченням встановленого терміну зберігання».
Суд касаційної інстанції повторно направив рекомендованими листами із повідомленнями про вручення поштових відправлень копії ухвали від 5 липня 2018 року про залишення касаційної скарги без руху на адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зазначені у касаційній скарзі. 
Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень разом із копіями зазначеної ухвали повернено до касаційного суду без вручення адресатам з незалежних від суду причин у зв`язку із «закінченням встановленого терміну зберігання».
Суд касаційної інстанції повторно направив рекомендованими листами із повідомленнями про вручення поштових відправлень копії ухвали від 5 липня 2018 року про залишення касаційної скарги без руху на адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зазначені у касаційній скарзі. 
Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень разом із копіями зазначеної ухвали повернено до касаційного суду без вручення адресатам з незалежних від суду причин у зв`язку із «закінченням встановленого терміну зберігання».
Відповідно до частини першої статті 131 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. 
До касаційного суду заява про зміну місця проживання або місцезнаходження не надходила. 
Здійснюючи повідомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про залишення касаційної скарги без руху, суд касаційної інстанції врахував, що відомості про інші адреси для листування у матеріалах провадження відсутні. 
Також варто зазначити, що ухвала Верховного Суду від 5 липня 2018 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та перебуває у вільному доступі. 
Рішенням Європейського суду з прав людини «Чірікоста і Віола проти Італії» визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. 
8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року    № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». 
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається. 
Оскільки станом на 6 квітня 2020 року заявникомнедоліки касаційної скарги не усунено, вказане свідчить про невиконання ним вимог ухвали Верховного Суду від 5 липня 2018 року, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , який зазначає, що діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року вважати неподаною і повернути заявнику.
ОСОБА_1 надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                    С. О. Карпенко