Постанова
Іменем України                                       
27 травня 2020 року
м. Київ
справа № 405/4105/17
провадження № 61-38710св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  прокуратура Кіровоградської області, Державна казначейська служба України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі судді Чельник О. І., від 17 травня 2018 року.
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада  2017 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  204 800, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2., яка діяла в інтересах Державної казначейської служби України, на рішення Ленінського районного суду           м. Кіровограда від 14 листопада 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_2 , відомості про статус якої як адвоката у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні, представник не надала доказів на підтвердження того, що має статус адвоката, а тому відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід повернути заявнику.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі Державна казначейська служба України просить ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року скасувати, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу заявнику, оскільки представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року. Особа, яка підписала і подала апеляційну скаргу в інтересах Державної казначейської служби України, є уповноваженим представником органу державної влади і має повноваження, визначені довіреністю.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі щодо касаційного оскарження ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року.
16 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 405/4105/17 розподілено судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкодипризначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У липні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада  2017 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  204 800, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У квітні 2018 року ОСОБА_2., яка діяла в інтересах Державної казначейської служби України, звернулася до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2017 року.
Подана апеляційна скарга підписана від імені Державної казначейської служби України представником ОСОБА_2., яка на підтвердження повноважень надала копію довіреності № 5-29/52 від 03 січня 2018 року.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2., яка діяла в інтересах Державної казначейської служби України, на рішення Ленінського районного суду             м. Кіровограда від 14 листопада 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                                2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», положеннями якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частинами першою та другою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України(у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з підпунктом 18 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення»           ЦПК Україниположення цього Кодексузастосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції Українивстановлено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституціївиключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 01 січня        2018 року.
Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України                        від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Повертаючи апеляційну скаргу особі, що її подала у квітні 2018 року, суд апеляційної інстанції послався на підпункт 11 пункту 16-1                           розділу XV «Перехідні положення» Конституції Українита дійшов неправильного висновку про те, що з 01 січня 2018 року апеляційну скаргу може подавати виключно прокурор або адвокат, не врахувавши, що її подав представник Державної казначейської служби України - органу державної влади.
Отже, мотиви суду апеляційної інстанції не узгоджуються з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, а тому передчасним є його висновок про повернення апеляційної скарги, як такої, яка підписана неповноважним представником.
Таким чином, оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вищенаведених норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання про повернення апеляційної скарги та перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
Відповідно до положень частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Частиною четвертою статті 406 ЦПК України визначено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, касаційна скарга Державної казначейської служби України підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з передачею справи на розгляд суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити. 
Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року скасувати. Справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий              	Є. В. Синельников  	
Судді 	О. В. Білоконь   О. М. Осіян   	
 	С. Ф. Хопта	
 	 	
 	В. В. Шипович