ПОСТАНОВА 
іменем України

10 березня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 383/1234/19
провадження № 22-ц/4809/323/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Селянське (фермерське) господарство Білоконенка Сергія Анатолійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Білоконенка Сергія Анатолійовича на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року у складі головуючого судді Замші О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Селянського (фермерського) господарства Білоконенка Сергія Анатолійовича (далі по тексту - СФГ ОСОБА_2 ) про розірвання договору оренди землі.
В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 6,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі державного акту серії КР №041150. 
Зазначав, що 01 грудня 2011 року він уклав з СФГ ОСОБА_2 договір оренди землі, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель 18 січня 2012 року вчинено запис №352088724001274. Відповідно до умов укладеного договору орендар повинен щорічно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, однак відповідач вказаний обов`язок не виконав та не сплачує орендну плату з 2014 року. Посилався на те, що відповідач не здійснив обов`язкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів на наданій земельній ділянці, а саме розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вказав, що відповідач систематично не сплачує орендну плату відповідно до умов договору, безвідповідально ставиться до збереження стану орендованої земельної ділянки. Посилаючись на зазначені обставини просив суд розірвати договір оренди землі від 01 грудня 2011 року.
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди землі від 01 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством ОСОБА_3 Сергія Анатолійовича, на земельну ділянку площею 6,10 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель 18 січня 2012 року вчинено запис №352088724001274. Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі СФГ Білоконенка С.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 
ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу СФГ ОСОБА_2 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права. Проте, оскільки відзив не було направлено іншій стороні у справі у порядку, встановленому ЦПК України, про що сторони не заперечували у судовому засіданні, даний відзив долучено до матеріалів справи як письмові пояснення позивача.
Представники СФГ ОСОБА_2 А. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.
ОСОБА_1  просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,10 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі державного акту серії КР №041150.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 01 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та СФГ ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач передав в оренду в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,10 га, розташовану на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, строком на 49 років. Договір був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель 18 січня 2012 року вчинено запис №352088724001274 (а.с.7).
Відповідно до п.п.9, 11, 13 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2241 грн 21 коп. Орендна плата вноситься у строк до 30 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається раз у три роки.
Як убачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17 липня 2018 року ОСОБА_1 за період з І кварталу 2013 року по І квартал 2018 року отримав доходи з таких джерел: за І-ІІІ квартал 2013 року інформація про доходи відсутня; за ІV квартал 2013 року та І квартал 2014 року ОСОБА_1 від СФГ ОСОБА_2 отримав 3935 грн 58 коп та 84043 грн 85 коп від надання майна в лізинг. Починаючи з ІІ кварталу 2014 року по І квартал 2018 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня (а.с.8).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що  відповідачем було допущено істотне порушення умов договору оренди землі, а саме щодо систематичної несплати орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2014-2018 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. Крім того, стороною відповідача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження виплати орендної плати позивачу до 30 грудня поточного року.
Проте, колегія суддів вважає, що з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.
Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди землі ОСОБА_1  посилався на те, що відповідач систематично не сплачує йому орендну плату.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати.
Виходячи із змісту ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заперечуючи проти позову відповідач стверджував, що за період з 2014 року по 2018 рік орендна плата нараховувалась, але не виплачувалась, оскільки зобов`язання по її сплаті погашались шляхом врахування існуючої переплати, а саме від отриманих позивачем коштів в розмірі 70000 грн. за оренду паю на 20 років наперед, що не суперечить умовам договору і вимогам земельного законодавства.
Згідно зі статтею 531 ЦК боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди. Із суті орендних зобов`язань така заборона також не випливає. 
Отже, якщо договором оренди землі не встановлена така заборона, то сплата орендної плати наперед, якщо такої згоди досягли сторони, не порушує прав орендодавця та не суперечить нормам права. 
Встановлено, що умовами договору оренди від 01 грудня 2011 року не передбачена заборона сплати орендарем орендної плати наперед за майбутні періоди.
Згідно з податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку СФГ ОСОБА_2 за 1 квартал 2014 року, відповідно до якого сума доходу нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 за податковим номером НОМЕР_1 складає 84043 грн 85 коп, з яких сума утриманого податку складає 14043 грн 85 коп (а.с.86-87).
Крім того, в матеріалах справи містяться копія видаткового касового ордеру від 14 березня 2014 року про виплату відповідачем ОСОБА_1 за оренду паю 70000 грн, яка містить підпис позивача (а.с.35).
Доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що підпис на зазначеному ордері не належить позивачу матеріали справи не містять.
Як убачається з довідки від 01 листопада 2019 року вих. №5 про виплату ОСОБА_1 нарахованої орендної плати за вирахуванням податків за оренду земельного паю за період з 2014 по 2019 рік складає 21000 грн (а.с.36).
Суд першої інстанції критично віднісся до доказів, наданих відповідачем, зокрема вказавши, що у видатковому касовому ордері від 14 березня 2014 року у графі «підстава» зазначено «за оренду паю на 20 років з 2014 по 2032 р.», тобто визначено період не 20, а 18 років. Також не зазначено на виконання якого саме договору оренди здійснено платіж та з якого розрахунку розміру орендної плати. Також вказав, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків містять інформацію про те, що сума доходу нарахованого та виплаченого у 2014 році ОСОБА_1 складає 84043 грн 85 коп, тоді як видатковий касовий ордер виписаний на суму 70000 грн. Тому суд вважав надані відповідачем докази неналежними.
Такі висновки суду є припущеннями, оскільки податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку СФГ ОСОБА_2 за 1 квартал 2014 року, підтверджується сума доходу позивача у розмірі 70000 грн, оскільки з нарахованих та виплачених 84043 грн 85 коп було утримано податок у розмірі 14043 грн 85 коп.
Апеляційний суд вважає, що та обставина, що у видатковому касовому ордері від 14 березня 2014 року у графі «підстава» зазначено «за оренду паю на 20 років з 2014 по 2032 р.», може вказувати про описку, проте не спростовує твердження відповідача щодо призначення платежу ОСОБА_1 за оренду паю саме за період з 2014 року по 2032 рік. 
Оцінюючи в сукупності надані сторонами докази колегія суддів приходить до висновку, що факт систематичної невиплати відповідачем орендної плати належними та допустимими доказами не доведено. Позивач не надав належних та допустимих доказів, що він не отримував орендної плати наперед у розмірі 70000 грн згідно з наданими стороною відповідача доказами, а саме видаткового касового ордеру та платіжних відомостей.
Отже, на думку колегії суддів суд першої інстанції ухвалив рішення без з`ясування обставин справи, сукупність яких вказує на те, що систематичність несплати орендної плати за земельну ділянку позивача за період 2014-2018 роки, яка надавала б підстави для розірвання договору оренди, судом не встановлена, а відтак відсутні підстави для його розірвання.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, з ОСОБА_1  на користь СФГ ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1152 грн. 60 коп. за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Білоконенка Сергія Анатолійовича задовольнити.
Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 рокускасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_5 Анатолійовича про розірвання договору оренди землі відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою  АДРЕСА_1 ) на користь Селянського (фермерського) господарства Білоконенка Сергія Анатолійовича (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31469761, знаходиться за адресою Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Тарасівка) судовий збір в розмірі 1152 (тисячу сто п`ятдесят дві) грн 60 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 березня 2020 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник
Судді О.Л. Дуковський
О.А. Письменний