ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 207/591/19 (2-а/207/26/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:  
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 
на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 7 червня 2019 року у справі № 207/591/19 (2-а/207/26/19) (суддя І інстанції - Подобєд О.К. )
за позовом   ОСОБА_1   до  інспектора 1 взводу 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Пономаренка Віктора Сергійовича    про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР №891232 від 18 лютого 2019 року, винесену інспектором 1 взводу 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пономаренком В.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 680 грн; закрити справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.
Постановою Баглійського районноого суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позов задоволений.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, вказав про правомірність винесеної ним постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданим відеозаписом.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
18 лютого 2019 року інспектором 1 взводу 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пономаренком В.С. винесено постанову серії АР №891232, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, за те, що о 13 год. 45 хв. Керуючи транспортним засобом УАЗ Еталон, державний номерний знак НОМЕР_1 , в Дніпропетровській області, Криничанському р-ні, на автодорозі М-04, 154 км., що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, мав тріщину на лобовому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). (а.с. 16) 
Законність та обгрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору у цій справі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, позивачем було пройдено перед виїздом на маршрут перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу, по-друге, п. 31.1 ПДР не містить заборони експлуатації транспортного засобу зі сколами та тріщинами в зоні роботи склоочисників, відтак дійшов висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Згідно з п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданим відеозаписом, проте оскаржувана постанова не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі, а зазначено, що до постанови додаються фото, які в свою чергу, відповідачем як доказ до судів обох інстанцій не додавались.
Отже, в силу вище зазначених положень статті 74 КАС України відеозапис з камери поліцейського є недопустимим доказом, а тому колегія суддів до уваги надані відповідачем докази (відеозапис з камери поліцейського) до уваги не приймає.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/7184/16-а.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладається на відповідача.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, що в свою чергу свідчить про протиправність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення, і, як наслідок, закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Разом з тим, як вказувалось вище, при постановленні судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, позивачем було пройдено перед виїздом на маршрут перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу, по-друге, п. 31.1 ПДР не містить заборони експлуатації транспортного засобу зі сколами та тріщинами в зоні роботи склоочисників, проте вказаним обставинам оцінка надана апеляційним судом вище.  
Отже, позов підлягав задоволенню у зв`язку з тим, що, по-перше,  відповідачем на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, не надано до судів обох інстанцій фото, про які останнім зазначено у постанові; по-друге, відповідачем у спірній постанові не зазначено про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі, тому наданий до суду відеозапис факту скоєння позивачем такого правопорушення, в розумінні статті 74 КАС України, не є допустимим доказом та не може бути прийнятий судом до уваги.
Вказані обставини є підставою для зміни судового рішення в частині обгрунтування висновків суду та зміни мотивувальної частини рішення.
В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
Постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 7 червня 2019 року у справі № 207/591/19 (2-а/207/26/19) змінити в частині обгрунтування висновків суду.
В іншій частині постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 7 червня 2019 року у справі № 207/591/19 (2-а/207/26/19) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко