ПОСТАНОВА
Іменем України
18 червня 2020 року 
м. Київ
справа №816/95/18
адміністративне провадження №К/9901/53977/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді - Берназюк Я.О., Кравчук В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2018р. (суддя - Єресько Л.О.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р. (судді - Кононенко З.О., Калиновський В.А., Калитка О.М.) у справі за його позовом до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в :
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області по відмові в перерахунку пенсії на підставі п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
- визнати протиправним та скасування рішення від 11.12.2017р. №415 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати перерахувати та виплатити пенсію з 01.10.2017р., з урахуванням проведених виплат, на підставі п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
- зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання рішення суду законної сили.
В обґрунтування позову посилався на те, що має право на перерахунок пенсії відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII та п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у проведенні якого відповідач протиправно відмовив.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2018р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р., у задоволенні позову відмовлено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить їх скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування касаційної скарги посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення рішень, які на думку заявника підлягають скасуванню. Зокрема, скаржник наполягає на тому, що внесені зміни до частини 3 статті 59 Закону № 796-XII змінили її зміст та дія цієї норми розповсюджується на осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Крім того, позивач просив розглянути касаційну скаргу з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019р. №1-р(ІІ)2019 по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19).
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив у її задоволені відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (вкладка серії НОМЕР_1 до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), а також інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (посвідчення серії НОМЕР_2 , видане УМВС в Полтавській області 04.06.2004). Згідно довідки МСЕК друга група інвалідності встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,   які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
11.12.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2017р. на підставі пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. 
Рішенням від 11.12.2017р. №415 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на те, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986р. по 25.08.1986р. після проходження строкової військової служби, оскільки згідно трудової книжки в даний період перебував в трудових відносинах з воєнізованою пожежною охороною по охороні АТ "Кременчукнафтооргсинтез", а згідно військового квитка № НОМЕР_3 позивач проходив строкову військову службу з 13.05.1973р. по 06.05.1975р. 
Не погоджуючись із рішенням відповідача від 11.12.2017р. №415, та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що для отримання пенсії за частиною 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особа має відповідати наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі. 
Враховуючи, що позивач брав участь   у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, суди дійшли висновку, що дія норми частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ на нього не поширюється.
Крім того суди дійшли висновку, що пункт 9-1 Порядку №1210 прийнятий на реалізацію норми частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини 3 статті 59 вказаного Закону.
Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, щодо помилковості доводів позивача про те, що норми пункту 9-1 Порядку можна застосовувати і до осіб, які отримують пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується та вважає їх обгрунтованими з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Частиною 3 ст. 59 Закону №796-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,   які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 №231-V) було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Законом України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Таким чином, Законом №2148-VІІІ розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме, окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також на   осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, та осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Як встановлено за наслужками розгляду справи судами попередніх інстанцій, позивач проходив строкову військову службу з 13.05.1973р. по 06.05.1975р., а участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач приймав з 25.07.1986р. по 25.08.1986р. і в цей час він перебував у трудових відносинах з воєнізованою пожежною охороною по охороні АТ «Кременчукнафтооргсинтез».
Таким чином, оскільки позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової військової служби, положення частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ (в редакції чинній станом на час звернення позивача до відповідача за перерахунком пенсії) на позивача не розповсюджувалась, а тому суди обгрунтовано дійшли виснвоку щодо правомірності відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача і прийняли рішення про відмову у задоволенні позову.
Висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах уже було висловлено в постановах Верховного Суду від 11.12.2018р. (справа №822/1346/18), від 06.03.2019р. (справа №2540/2495/18), від 26.03.2019р. (справа №816/99/18), від 18.07.2019р. (справа №816/105/18), від 20.11.2019р. (справа №360/572/19), від 24.12.2019р. (справа №816/1454/18), від 23.04.2020р. (справа №816/1892/18) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них під час розгляду цієї справи.
Посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019р. №1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) також є безпідставним і не може бути підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, оскільки за правилами ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або   їх   окремі   положення,   що   визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Станом на час прийняття відповідачем відмови у перерахунку пенсії позивачу діюча на той час редакція статті 59 Закону №796-ХІІ передбачала як обов?язкову умову для обчислення пенсії  з п?ятикратного розміру мінімальної заробітної плати участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової військової служби. Така норма закону діяла у спірний період, неконституційною визнана не була і підлягала виконанню відповідними суб?єктами, в т.ч. відповідачем.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,-
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2018р. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                  
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
В.М. Кравчук