Справа № 942/389/20 
Провадження № 33/810/81/20 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Сєвєродонецьк                                                 15 травня 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Новопсковського районного суду Луганської області від 03 квітня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 19 березня 2020 року о 18.30 годині по вул. Пархоменко, с. Писарівка Новопсковського району, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження у передбаченому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі, яка подана 27 квітня 2020 року, ОСОБА_1 , просить, скасувати постанову судді, провадження у справі закрити. У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилався на те, що урядом держави на території України запроваджено карантин до 11 травня 2020 року, тому виходячи з вимог ст. 289 КУпАП, строк апеляційного оскарження підлягає поновлений.
Зазначає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує про події складання щодо нього адміністративних протоколів за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якими автомобілем ВАЗ 21061 керував його знайомим ОСОБА_2 , а він перебував на пасажирському місці. При цьому на місці складання вказаних протоколів перестав працювати двигун. Спроби ОСОБА_2 запустити двигун виявилися марними, у зв`язку з чим він пересів за водійське місце. В цей час до них під`їхали працівники поліції, які щодо нього склали у подальшому адміністративні протоколи. Водночас працівники поліції погрожували йому затриманням та арештом автомобіля. Не знав, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність, про це йому працівники поліції не роз`яснили. Після чого він у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. В ході судового розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення він надав суду аналогічні пояснення, хоча з незрозумілих для нього обставин вони не зазначені в оскаржуваній постанові. Зазначає, що його письмові пояснення від 19 березня 2020 року - не відповідають фактичним обставинам справи, а пояснення надані ним у суді невірно викладені у оскаржуваній постанові, тому просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги пояснення, які надані ним у даній апеляційній скарзі. Стверджує, що матеріалами справи жодним доказом не доведено ту обставину, що він керував транспортним засобом. Посилається на п. 5 розділу II Наказу МВС України від 18.12.2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», щодо роботи портативного відеореєстратора. Проте в порушення вказаних вимог, наданий до протоколу відеозапис був здійснений не на службовий портативний відеореєстратор, а на особистий мобільний телефон поліцейського та складається з трьох окремих файлів, які постійно призупиняються та не відображають дати і часу їх здійснення, у зв`язку з чим вказаний доказ є «неналежним з точки зору його допустимості». Крім того цей відеозапис також не підтверджує обставини керування ним транспортним засобом. Зазначає про можливу адміністративну відповідальність ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки за обставинами справи той передав йому керування транспортним засобом, тобто особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Утім, відносно того ніяких протоколів не складалося, жодної справи судом не розглядалися, що ще раз підтверджує, що він транспортним засобом не керував.

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційне скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав. 

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.   
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БР № 032592 від 13.03.2020 ОСОБА_1 в цей день о 18.30 годині по вул. Пархоменко, с. Писарівка Новопсковського району керував автомобілем ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження у передбаченому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.
Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами: письмовими поясненнями ОСОБА_1 та його поясненнями даними у судовому засіданні, згідно з якими він підтвердив, що керував транспортним засобом, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно з відеозаписом, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовані обставини, за яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не заперечував, що керував транспортним засобом.
Посилання на недопустимість цього доказу, як на окрему підставу для скасування постанови судді є необґрунтованими, оскільки вказаний відеозапис не є єдиними та вирішальними доказами, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , за якими автомобілем ВАЗ 21061 керував його знайомий ОСОБА_2 , а він перебував на пасажирському місці, оскільки вони спростовуються наведеними доказами. 
Так само незнання законів, у даному випадку: законодавства України про адміністративні правопорушення та ПДР України, не звільняє  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності, тому з огляду на ст. 68 Конституцію України, є надуманими доводи апелянті в цій частині, як на підставу для закриття справи. 
В матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження доводів апелянта про незаконність дій працівників патрульної служби поліції. 
Посилання в апеляційній скарзі на не складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовує висновок судді про вчинення цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ..
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП. 

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Новопсковського районного суду Луганської області від 03 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Новопсковського районного суду Луганської області від 03 квітня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за статтею ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 В.Ф. Люклянчук