ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року	Львів	Справа № 460/3753/19 пров. № А/857/2103/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Большакової О.О., Качмара В.Я., 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 460/3753/19 (ухвала постановлена в м. Рівне, головуючий суддя Махариець Д.Є.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області, третя особа Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, 

                                                       в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 02.12.2019 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Рівненській області, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Рівненській області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 (згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск) та відмову у наданні допуску до державної таємниці (вихідний №21/4380 дск від 10 жовтня 2019 року) протиправними та зобов`язати Управління Служби безпеки України в Рівненській області вчинити дії – надати допуск до державної таємниці за відповідною формою з моменту отримання документів про це від управління оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” щодо надання допуску до державної таємниці за відповідною формою за вихідним №501/1528 дск від 10.09.19. 
Позивач також просив суд поновити строк на оскарження дій СБУ в Рівненський області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року) №21/878 дск.
Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що предмет поданої ним позовної заяви та доданих до неї доказів свідчить про те, що в даному випадку має місце спір фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, а не спір з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Третя особа - військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу судді про повернення позовної заяви, суд відповідно до вимог частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Третя особа - військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Приймаючи дане рішення, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. 
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.
Водночас ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з частинами першою - другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Як видно з матеріалів справи, ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 10 денний строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
Зокрема, залишаючи без руху позовну заяву суд зазначив, що наведені позивачем обставини пропуску строку є неповажними. Також вказав, що позивачем в підтвердження обставин на які останній посилається не надано жодних доказів.
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 10.12.2019 позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що він не мав реальної можливості скористатись своїм правом на оскарження протягом майже трьох місяців з шести встановлених законодавством. Будучи фактично позбавленим, у зв`язку із вилученням коштів на існування і оплату правничої допомоги та судового збору, на користування автотранспортом внаслідок його арешту, існуючим обмеженням до 19 квітня 2019 року у пересуванні територією лише с. Олександрія, Рівненського району та перебуваючи на стаціонарному лікуванні протягом строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який обчислюється з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу, оскільки позивач не довів поважність ним пропуску строку звернення до суду. 
Надаючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви колегія суддів виходить з наступного.
Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач. Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.
Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.
Суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 5 ст. 122 КАС України у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який позивачем пропущено.
Аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, то такі на переконання колегії суддів не пов`язані із прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням чи звільненням.
Позивач оскаржує неправомірні дії Управління СБУ в Рівненській області та просить скасувати розпорядження начальника Управління СБУ в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління СБУ в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск та відмову у наданні допуску до державної таємниці (вихідний №21/4380 дск від 10 жовтня 2019 року).
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не проходив службу в Управлінні СБУ в Рівненській області, жодних трудових відносин з Управлінням не мав. Останній проходить військову службу та є діючим офіцером з військової служби, на що зокрема вказує позивач в апеляційній скарзі.
Висновки про наявність спору з приводу прийняття на військову службу, її проходження, звільнення не відповідають обставинам справи ні по колу осіб, ні по суті спору.
Судом встановлено, що позивач оскаржує дії відповідача щодо винесення рішень та просить суд:
-визнати протиправними дії Управління СБУ в Рівненській області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 (згідно розпорядження начальника Управління СБУ в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління СБУ в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск) та відмову у наданні допуску до державної таємниці (вихідний №21/4380 дск від 10 жовтня 2019 року).
-зобов`язати Управління СБУ в Рівненській області вчинити дії – надати допуск до державної таємниці за відповідною формою з моменту отримання документів про це від управління оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” щодо надання допуску до державної таємниці за відповідною формою за вихідним №501/1528 дск від 10.09.19. 
Як встановлено судом першої інстанції про скасування наданого допуску до державної таємниці за формою 1 згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04.03.2019 №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04.03.2019 №21/878 дск позивачу стало відомо 12.03.2019 згідно повідомлення з оперативного командування Захід" за вих № 501/851 від 11.03.2019.
Згідно матеріалів справи, адміністративний позов подано до суду 02 грудня 2019 року. 
Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені в позові та в заяві про поновлення пропущеного строку підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції вказуючи позивачу на пропущення ним місячного строку звернення до суду бере до уваги лише вимогу щодо визнання протиправними дій Управління СБУ в Рівненській області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 (згідно розпорядження начальника Управління СБУ в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління СБУ в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск).
Проте, приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, колегія суддів вважає, що для вирішення питання стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом, необхідно взяти до уваги те, що позивачем ставиться дві позовні вимоги.
Тобто суд не врахував оскарження позивачем відмови у наданні допуску до державної таємниці від 10 жовтня 2019 року.
Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття процесуального рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу є передчасним та необґрунтованим.
Апеляційний суд також наголошує на необхідності дотримання судом норм статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо забезпечення права особи на доступ до суду.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що “у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення”.
У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                      п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 460/3753/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Д. М. Старунський 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. Я. Качмар