ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року          м.Дніпро                                                      Справа №  904/4867/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Антоніка С.Г.(доповідач),
суддів Іванова О.Г., Березкіна О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 у справі №904/4867/19

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК  Індустрія",  м. Харків
до  Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", Дніпропетровська область, м. Павлоград

про  стягнення 166 812,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК  Індустрія" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" 3% річних в сумі 37 309,02 грн. та  інфляційних втрат в сумі 129 503,07 грн. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019р. у справі №904/4867/19 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ТОВ "Торговий дім "ПК  Індустрія" 37 305,48 грн.  3% річних, 114 984,75 грн.  інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того,  що   в даному випадку має місце прострочення виконання зобов`язання за договором поставки №353-ПУ-УМТС від 03.02.2015р. При відмові в задоволенні позову господарський суд послався на неправильність розрахунку 3%річних та інфляційних втрат, здійсненого позивачем.
Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач  звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання;
- відповідач реалізував своє право, стягнувши за рішенням суду у справі №904/1656/16 від 03.11.2016р.  заборгованість, пеню, інфляційні втрати та відсотки річних.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.
Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 року ухвалено відкрити   апеляційне провадження у справі      №904/4867/19 та ухвалено розгляд апеляційної скарги провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмово провадження.
Відповідно до ч. 13  ст. 8 Господарського процесуального кодексу України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами,  що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 03.02.2015р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ПК  Індустрія" (постачальник) укладено договір поставки №  353-ПУ-УМТС.
В порядку і на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).
Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію відповідно до умов цього договору ( п. 1.2 договору).
Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку відхилення кількості фактично поставленої продукції від погодженої до поставки, загальна вартість договору змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до договору. В будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму, еквівалентну 5 000 000,00грн. з ПДВ на дату укладення договору (п. 5.1. договору).
Пунктом 5.4. договору сторони погодили строк оплати  протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки продукції на підставі рахунку …, якщо більший строк відстрочки не обумовлений у відповідній Специфікації.
Відповідно до п. 6.8. договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.
Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016р. включно. У випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1. договору).
Матеріали справи свідчать також і про те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. по справі № 904/1656/16 позовні вимоги ТОВ "Торговий дім "ПК  Індустрія" до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення заборгованості у розмірі 2 723 160,78 грн. за договором поставки № 353-ПУ-УМТС від 03.02.2015 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ТОВ "Торговий Дім "ПК  Індустрія" заборгованість в розмірі 2 301 493,36 грн., 3% річних у сумі 72 409,43 грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96 грн., неустойку за пунктом 6.8 договору у сумі 110 406,59 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 39 919,39 грн., в решті позову відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017р. апеляційну скаргу ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" задоволено частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. у справі № 904/1656/16 змінено, викладено його в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ТОВ "Торговий Дім "ПК  Індустрія" заборгованість в розмірі 2 301 493,36 грн., три відсотки річних у сумі 71 580,58 грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96 грн., пеню в сумі 109 568,59 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 39 919,39 грн.».
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 по справі № 904/1656/16 встановлено наступне.
«На виконання умов договору та специфікацій до договору позивач поставив відповідачу обумовлену вказаними специфікаціями продукцію у визначеній специфікаціями кількості та по встановленій специфікаціями ціні на загальну суму 2 744 594,03 грн... у порушення умов договору, відповідач частково розрахувався за поставлений товар, сплативши 381 232, 23 грн….Заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 363 361,8грн. Позивач, відповідно до п. 6.8. договору нарахував відповідачу пеню у розмірі 110 406,59 грн. за період з 07.08.2015р. по 24.06.2016р. Розрахунок пені відповідає умовам договору та діючого законодавства. Позивач нарахував та просив стягнути 3% річних за період з 28.07.2015р. по 07.09.2016р. у сумі 72 409, 43 грн. та інфляційні збитки за період з липня 2015 року по липень 2016 року у сумі 176 982,96 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних виконаний правильно.»
          Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4  ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).
01.03.2017р. на примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 видано наказ.
Як вбачається з тексту позовної заяви, постановою від 21.04.2017р. заступником начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 53810741 з примусового виконання наказу № 904/1656/16, виданого 01.03.2017р. господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості на загальну суму 2 699 544,88 грн. (а.с. 51).
Під час проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №3810741 на рахунок ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» у період з 11.07.2017р. по 26.02.2019р. надходили грошові кошти, які були примусово стягнуті відповідно до наказу №904/1656/16, виданого 01.03.2017р. господарським судом Дніпропетровської області, та спрямовані на погашення заборгованості ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» перед ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» (а.с. 54-55)
Постановою від 22.03.2019 року виконавче провадження № 53810741 з примусового виконання наказу № 904/1656/16 виданого 01.03.2017р. господарським судом Дніпропетровської області було закінчено у зв`язку з повним перерахуванням боргу на користь позивача.
У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання щодо виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017р. у справі №  904/1656/16, позивач нарахував 3% річних за загальний період з 11.07.2017 по 25.10.2018 у сумі 37 309,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 129 503,07грн. за загальний період з липня 2017 року по жовтень 2018 року, що стало підставою для звернення з позовом до суду.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.
Відповідно до  ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1, 6  ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  про договір купівлі-продажу.
Відповідно до ч.1, 2    ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Частиною 2  статті 625 ЦК України  встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14 за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
          Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
          Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
          При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.
          Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
          Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в  постановах  від 11 травня 2018 року у справі № 914/1487/17 та  від 20 червня 2018 року у справі № 905/2135/17.
          Предметом спору у цій справі є стягнення з ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»  інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих на суму основного боргу за договором поставки за періоди після ухвалення Дніпропетровським апеляційним господарським судом постанови від 20.02.2017р.  у справі № 904/1656/16, якою змінено рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р..
          Господарський суд, встановивши факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо сплати вартості поставленого товару, встановивши строки виконання обов`язків по оплаті та періоди прострочення оплати, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 37 305,48 грн.- 3% річних, 114 984,75 грн. - інфляційних втрат.
Таким чином, підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.
          З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача про неможливість застосування приписів статті 625 Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникають з приводу виконання судових рішень.
Оскільки доводи відповідача не підтвердилися, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі фактичні обставини справи, їм дана належна правова оцінка, отже підстави для скасування постановленого судового рішення у справі відсутні.
Витрати за подання апеляційної скарги покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.  129,  269,  270,  275,  276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 у справі №904/4867/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено   12.03.2020р.

Головуючий суддя                                                                        С.Г. Антонік

Суддя                                                                                            О.В. Березкіна

Суддя                                                                                             О.Г.Іванов