ПОСТАНОВА
Іменем України

26 травня 2020 року 
Київ
справа №750/1077/17
адміністративне провадження №К/9901/21529/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Смоковича М.І., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року (головуючий суддя - Кучма А.Ю., судді - Аліменко В.О., Безименна Н.В.) 
у справі № 750/1077/17
за позовом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України
до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області
про зобов`язання вчинити дії та скасування постанови, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В січні 2017 року Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України (далі - позивач, Чернігівське ОУПФУ) звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - відповідач, скаржник, УДВС ГТУЮ в Чернігівській області), в якому просило:
зобов`язати відповідача закінчити ВП № 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», 
скасувати п. 3 постанови ВП № 53241249 від 16.01.2017 щодо стягнення з боржника виконавчого збору 12800,00 грн на підставі п. 9 частини п`ятої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції  
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2017 року в задоволенні Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії та скасування постанови - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до повідомлення № 2231/06 від 23.01.2017 Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України вищевказане рішення суду виконано в добровільному порядку. Сума доплати складає 14 195,58 грн, розмір пенсії 4 511,15 грн, що підтверджується розпорядженням № 821936 від 10.01.2017 (а.с. 4, 5). Втім, з вищевказаного розпорядження убачається, що позивачем було лише ухвалено рішення про нарахування коштів стягувачу, які, як пояснила у судовому засіданні представник позивача, фактично були виплачені у лютому 2017 року, тобто повне виконання судового рішення відбулося вже після винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження. За таких обставин, позивачем не доведено повного виконання судового рішення, яке передбачає обов`язкову виплату стягувачу коштів, станом на день відкриття виконавчого провадження, а тому відсутні законні підстави для задоволення цього позову.  
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції  
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задоволено.
Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2017 скасовано та ухвалено нову, якою позовні вимоги Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов`язання вчинити дії та скасування постанови задоволено.
Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області закінчити ВП 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Скасовано п. 3 постанови Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ВП № 53241249 від 16.01.2017 про стягнення з боржника виконавчого збору 12800,00 грн.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду була виконана до відкриття виконавчого провадження, до 10.01.2017, що підтверджується розпорядженням, а тому у відповідача не було підстав зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача виконавчого збору. Крім того, суд зауважив, що стягнення виконавчого збору з Управління є незаконним та суперечить ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, якими є пенсія, зобов`язання про стягнення якої є предметом примусового виконання у даних спірних правовідносинах. Також суд вказав, що під час розгляду справи встановлено протиправність дій відповідача щодо незакінчення виконавчого провадження, а тому для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині щодо зобов`язання відповідача закінчити ВП № 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
17 липня 2017 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року, в якій скаржник просить скасувати зазначене рішення суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування поданої касаційної скарги Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області вказує на те, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги те, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, що перебував на виконанні набрало законної сили 25.12.2016. Виконавче провадження було відкрито 16.01.2017. Розпорядження позивача від 10.01.2017 про нарахування коштів стягувачу не свідчить про повне та фактичне виконання рішення суду, адже заборгованість, яка виникла в результаті перерахунку пенсії виплачена стягувачу 24.02.2017, тобто після відкриття виконавчого провадження. Крім того, скаржник вважає хибними висновки суду щодо неможливості стягнення виконавчого збору на підставі п.1.ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Так, скаржник зауважує, що на виконанні перебуває виконавчий документ немайнового характеру про зобовязання вчинити дії (здійснити перерахунок пенсії та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку), виконання якого закінчується виплатою заборгованості по перерахунку, а не стягненням періодичних платежів. Виплата заборгованості по перерахунку є платежем одноразового характеру. Відтак, в даному виконавчому провадженні предметом стягнення не є пенсія, як щомісячна виплата, а разова виплата за рішенням суду неправомірно невиплаченої її частини.
Позивачем відзиву чи заперечення на вказану касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.  
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2020 року касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігові від 13.10.2016 визнано неправомірними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру її пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати та зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.08.2016 на підставі довідки Департаменту агропромислового розвитку Чернігівської обласної державної адміністрації № 10-09/85 від 11.07.2016, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь позивача судовий збір у розмірі 551, 20 грн.
16.01.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 750/8943/16-а, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 11.01.2017, про зобов`язання Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.08.2016 на підставі довідки Департаменту агропромислового розвитку Чернігівської обласної державної адміністрації № 10-09/85 від 11.07.2016, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12 800, 00 грн (а.с. 6).
На виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016 Чернігівським ОУПФУ здійснено перерахунок пенсії стягувачу, визначено суму доплати в розмірі 14195,58 грн та розмір пенсії після перерахунку, що підтверджується копією розпорядження № 821936 від 10.01.2017 (а.с 4).
23.01.2017 листом за № 2231/06 Чернігівське ОУПФУ повідомило Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Чернігівській області про те, що зазначене вище судове рішення виконано (а.с 4).
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) 
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно із ч. 5 ст. 26 вказаного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.
Ч. 6 ст. 26 Закону № 606-XIV передбачає, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Відповідно до ч. 1 ст. 27 даного Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Згідно ч. 3 ст. 27 Закону № 606-XIV, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Частина 9 ст. 27 Закону № 606-XIV визначає, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Згідно ч. 1 ст. 63 Закону № 606-XIV, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Суд, аналізуючи положення статті 26 Закону №1404-VIII зауважує, що зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору та визначення його (виконавчого збору) розміру є обов`язком державного виконавця.
Суд вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції, що позивач, ухвалюючи розпорядження від 10.01.2017, повністю виконав рішення суду до винесення державними виконавцем постанови про відкриття провадження від 16.01.2017, оскільки, як не оспорюється сторонами, кошти стягувачу фактично були виплачені в лютому 2017 року, тобто після відкриття виконавчого провадження.
Відтак, підстави, визначені 9 ст. 27 Закону № 606-XIV, на які посилався позивач як на причину неможливості стягнення виконавчого збору, не знайшли свого підтвердження. 
Суд також вважає такими, що заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що виконання рішення суду у справі № 750/8943/16-а у виконавчому провадженні ВП № 53241249 носить зобов`язальний характер. Виконавчий лист, виданий на виконання вказаного рішення суду, передбачає одноразовий характер виконання шляхом прийняття, реєстрації, розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів.
Тому, висновки суду апеляційної інстанції щодо незаконності стягнення виконавчого збору з позивача у зв`язку із суперечністю ст. 27 Закону № 606-XIV в частині неможливості стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, є такими, що не відповідають нормам матеріального права.
Відтак, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції скасовано правильне по суті та законне рішення суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 341, 345, 349-356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задовольнити.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2017 року - скасувати.
Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2017 року - залишити в силі. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     М. І. Смокович 
Н. В. Шевцова