Ухвала
 
02 червня 2020 року                                                                     
м. Київ                                                                    
 
справа № 303/1557/15-ц
провадження № 61-16328св18 
                                                                                                                           
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
 
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Горондівської сільської ради, третя особа - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт Владислав Іванович, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витребування майна, визнання права власності на майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який змінив у процесі розгляду справи.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 серпня                2014 року на будинок АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М. Ю. та ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 1-476.
Витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 і складається із: житлового будинку, позначеного у плані літерою А загальною площею 240,10 кв. м, житловою площею 64,30 кв. м, та належних до нього надвірних споруд і прибудов: Е-сарай, Ж-вбиральня, №№ 1-3 - споруди, Н-колодязь, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 і складається із: житлового будинку, позначеного у плані літерою Б загальною площею 46,4 кв. м, житловою площею 18,7 кв. м, та належних до нього надвірних споруд і прибудов: літера В-сарай; літера Г-вбиральня, літера Д-сарай.
В решті заявлених вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
У квітні 2018 року  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 11 червня 2018 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.
26 червня 2018 року справа № 303/1557/15-ц надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, (з наступними змінами та доповненнями) та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.
Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С.,  Фаловської І. М.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-ІХ) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Горондівської сільської ради, третя особа - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт Владислав Іванович, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витребування майна, визнання права власності на майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська