ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2020 року 
Київ
справа №814/2863/17
адміністративне провадження №К/9901/17360/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Загороднюка А.Г., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 814/2863/17

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення з військової частини 19328,82 гривень винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,

за касаційною скаргою    ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року (суд у складі судді Біоносенка В.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Крусяна А.В., суддів: Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.)

І РУХ СПРАВИ
1.           У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з січня по березень 2016 року в розмірі 19328,82грн.
2.           В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що військовою частиною у січні - березні 2016 року йому неправомірно виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 1200грн., а не на рівні 100% від грошового забезпечення.
3.          Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року закрито провадження у справі в частині стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції за січень 2016 року, у зв`язку з тим, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили, постанова суду.
4.           Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
5.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить їх скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
6.          Верховний Суд ухвалою від 27 червня 2019 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення з військової частини 19328,82 гривень винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.
7.             Військова частина НОМЕР_1  подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій – без змін.
II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8.           ОСОБА_1 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією, на підставі указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015р. №113-VIII.
9.          Військову службу позивач проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира бригади-начальника юридичної групи.
10.          В період з 05.11.2015р. по 17.12.2015р., а також з 25.12.2015р. по 13.02.2016р. включно, та з 18.02.2016р. по 10.03.2016р., ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. /а.с.5/
11.          За участь в антитерористичній операції ОСОБА_1 у січні, лютому та березні 2016 року отримував винагороду в розмірі 1200грн.
12.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016р. у справі №825/670/16 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату винагороди ОСОБА_1 за січень 2016 року у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. /а.с.115-118/
13.          На виконання вищезазначеної постанови суду військовою частиною НОМЕР_1 здійснено ОСОБА_1 перерахунок винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за січень 2016 року, виходячи з розміру 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
14.          Разом з тим, з 21.01.2016 року відповідна винагорода позивачу нараховується на підставі постанови Кабінету Міністрів України №18 від 20.01.2016 року «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», виходячи з розміру 1200грн. /а.с.21/
15.          Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції на підставі постанови Кабінету Міністрів України №18 від 20.01.2016 року «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», виходячи з розміру 1200грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16.            Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку про відсутність у військової частини НОМЕР_1 підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період лютий, березень 2016 року, оскільки на момент вчинення відповідних дій постанова Кабінету Міністрів України від 31.01.2015р. №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (якою було передбачено виплату винагороди за участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення) втратила чинність, а постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» від 20.01.2016р. №18 встановлено, що відповідна винагорода виплачується у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17.          У касаційній скарзі касатор вказав, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень порушили приписи статті 58 Конституції України щодо незворотності дії в часі нормативно-правових актів.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
18.           Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
19.           Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
20.           Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21.           Розмір та порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.
22.           Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.9 вищезазначеного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
23.           Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31.01.2015 №24 (надалі - Постанова №24), в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.
Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.
24.           Відповідно Додатку 1 вказаної постанови розмір винагороди військовослужбовцям, до категорії яких відноситься ОСОБА_1 , за безпосередню участь у антитерористичній операції встановлено на рівні 100% від місячного грошового забезпечення.
25.           Так, згідно п.1 Розділу ІІ Порядку та умов виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджених наказом Міністерствам оборони України №135/26580 від 05.02.2015р., військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
26.           Разом з тим, як встановлено судами, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» від 20.01.2016р. №18 визнано такою, що втратила чинність, постанова Кабінету Міністрів України від 31.01.2015р. №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», а також установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.
Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
27.           Так, вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності        21.01.2016р.
Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що саме з цього періоду у відповідача відсутні правові підстави для нарахування ОСОБА_1 винагороди за участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
28.           На виконання вищезазначеної постанови Міністерством оборони України видано наступні накази від 10.02.2016р.: №66 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказ Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49», яким визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства оборони України від 02.02.2015р. №49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції»; №67 «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», якою передбачено, що розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у граничних розмірах на місяць визначений у додатку 1 до цієї Інструкції в залежності від ступеня участі у бойових діях.
Розмір винагороди визначається пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.
29.           Додатком 1 вищезазначеної Інструкції, передбачено, що за безпосередню участь військовослужбовця у воєнних конфліктах чи АТО, в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО), отримує винагороду у розмірі 1200 гривень.
30.           Як вбачається з матеріалів справи, саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» від 20.01.2016р. №18 і в порядку та розмірах, передбачених наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016р. №67 «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, виходячи з розміру 1200грн., пропорційно дням безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції за січень, лютий, березень 2016 року.
31.           Водночас, як встановлено судами, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2017р. у справі №826/4921/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017р., визнано протиправним та скасовано п.2 наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016р. №66 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49», а саме - щодо набирання чинності з дня його офіційного опублікування та застосування з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
32.           Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2018р. у справі №826/4922/16, зміненого постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018р., визнано протиправним та скасовано п.6 наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016р. № 67 «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» а саме - щодо його застосування з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
33.           Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України (в редакції, чинній після 15.12.2017 року), нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
34.           Пункт 2 наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016р. №66 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49» та пункт 6 наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016р. № 67 втратили чинність з моменту набрання законної сили відповідними рішеннями суду (11.07.2017р. та 22.11.2018р.).
35.           Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що вказані вище пункти підлягали застосуванню на момент нарахування та виплати відповідної винагороди позивачу за лютий, березень 2016 року.
36.           Враховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про відсутність у військової частини НОМЕР_1 підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період лютий, березень 2016 року, оскільки на момент вчинення відповідних дій, постанова Кабінету Міністрів України від 31.01.2015р. №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (якою було передбачено виплату винагороди за участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення) втратила чинність, а постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» від 20.01.2016р. №18 встановлено, що відповідна винагорода виплачується у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.
37.           Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
38.           З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
39.           Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
40.           Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2.          Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року по справі №814/2863/17 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
М.В. Білак 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду