Постанова
Іменем  України
 
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 174/298/18
 
провадження № 61-45826 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                    Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня                   2018 року у складі судді Борцової А. А. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                    ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 25 грудня 1984 року у Палаці одруження виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів Донецької області УРСР.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області                         від 04 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу. 
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не виконано усі вимоги ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року про залишення її позову без руху, його недоліки не усунуто, а саме не надано доказів, що громадянин Домініканської Республіки - ОСОБА_2 - відповідач має майно за місцем проживання позивачки, що впливає на підсудність справи. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1  звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня               2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, судове рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції правомірно визнано неподаною позовну заяву ОСОБА_1 та повернуто позивачу, оскільки остання її недоліки визначені ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року не усунула,         а саме позовна заява не містить доказів, які підтверджують кожну обставину, викладену у ній, у тому числі: обставини виїзду відповідача на постійне проживання до Домініканської Республіки, проживання сторін                                      у 1985-1986 роках разом у квартирі АДРЕСА_1 , належності саме відповідачу зазначених у позові речей. Згідно з позовною заявою відповідач є громадянином Домініканської Республіки, де й проживає. Відомості про його останнє постійне місце проживання чи реєстрації в Україні позивачкою не повідомлено, не зазначено місце проживання відповідача у Домініканській Республіці, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб. 
Відсутність доказів на підтвердження належності відповідачу зазначеного позивачкою майна та останнього відомого постійного місця проживання чи його реєстрації в Україні, унеможливлює вирішення питання про підсудність справи Вільногірському міському суду Дніпропетровської області.
Крім того, позивачкою надано до суду переклад позовної заяви іноземною мовою, проте цей переклад належним чином не засвідчено, інформація про те, хто саме його здійснив відсутня, перекладу документів, які додані до позовної заяви, не надано.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що з 25 грудня 1984 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з 1986 року вони спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, так як останній, як громадянин іншої держави, виїхав на проживання до Домініканської Республіки. Оскільки речі відповідача, а саме: стіл кухонний, чотири табурету, диван, свідоцтво про шлюб з перекладом на іспанську мову, перебувають               у належній їй квартирі АДРЕСА_1 , тому справа підлягає розгляду за підсудністю у Вільногірському міському суді Дніпропетровської області, тобто за місцем розташування майна відповідача. Адреса місця проживання відповідача їй невідома, оскільки у 1986 році він виїхав до Домініканської Республіки. 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                    від 26 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 174/298/18 з Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. 
У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                 від 16 квітня 2020 року справу передано судді доповідачеві.
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до пунктів 5-8 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і                 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області                               від 16 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України та надано їй строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме необхідно було: зазначити повний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначити відомості про наявність (або відсутність) угоди, згідно з якою сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам; зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, викладену у позовній заяві; вказати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; вказати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначити, які саме з поданих нею доказів підтверджують вказані нею у позовній заяві обставини, чи подані нею всі наявні у неї докази, надати докази спільного проживання сторін на території України; надати суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову Домініканської Республіки.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені                  статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
19 квітня 2018 року ОСОБА_1 отримала копію вищевказаної ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня               2018 року (а.с. 10).
26 квітня 2018 року на виконання вимог ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 у новій редакції в одному екземплярі, до якої долучено копію позовної заяви на іспанській мові.
Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_1 недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року, не усунула,              оскільки позовна заява не містить доказів, які підтверджують кожну обставину, викладену у ній, у тому числі: обставини виїзду відповідача на постійне проживання до Домініканської Республіки, проживання сторін                        у 1985-1986 роках разом у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідно до позовної заяви відповідач                            є громадянином Домініканської Республіки, де й проживає. 
Суди дійшли вірного висновку про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не підтверджено належності саме відповідачу зазначеного нею у позові майна, а саме: столу кухонного, чотирьох табуретів, дивану, свідоцтва про шлюб з перекладом на іспанську мову, та не вказано останнього відомого постійного місця проживання чи його реєстрації, що унеможливлює вирішення питання про підсудність справи Вільногірському міському суду Дніпропетровської області, вказані висновки судів спростовують доводи касаційної скарги у відповідній частині. 
Таким чином, ОСОБА_1 має діяти згідно з вимогами статті 29 ЦПК України, якою передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області                         від 04 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        І. А. Воробйова 
 
Д. Д. Луспеник