ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року	Львів	Справа № 460/2411/19 пров. № 857/13805/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В., 
з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Щербаков В.В., 
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 17 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (яке суд першої інстанції замінив на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області), яким просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.07.2019 року № 3420/03.18 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку та зобов`язати відповідача призначити таку пенсію з дня подання нею заяви про призначення пенсії, тобто з 03.06.2019 року. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується, що строк проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС становить 2 роки 4 місяці та 18 днів і є недостатнім для встановлення позивачу початкової величини зниження пенсійного віку та подальшого призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач. Вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що єдиним та достатнім документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи і надає право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі щодо призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, є відповідне посвідчення. А довідки про період проживання на забруднених територіях є лише підставою для отримання відповідного статусу. Надання їй у встановленому законом порядку та на законних підставах статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та отримання відповідного посвідчення відповідачем не оспорюється і копію цього посвідчення вона додала до заяви про призначення пенсії. За таких обставин позивач вважає протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку з підстав ненадання документів (довідок) про постійне проживання у зоні посиленого радіологічного контролю за не менше 4 років станом на 01.01.1993 року. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Як встанови суд, ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією. 
20.05.2019 року позивачу виповнилося 54 роки і у червні 2019 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Однак рішенням відповідача від 05.07.2019 року № 3420/03.18 позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії. Відмова мотивована ненаданням документів, які підтверджують проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом 4 років станом на 1 січня 1993 року. Зокрема, згідно з довідкою Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_1 була зареєстрована на території м. Сарни, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона), в період з 14.08.1990 року до 25.07.1995 року та з 02.08.1998 року по теперішній час. Надані документи підтверджуюсь, що станом на 01.01.1993 року позивач була зареєстрована у зоні посиленого радіологічного контролю (4 зона) 2 роки 4 місяці 18 днів, що не дає їй права на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскарженого рішення відповідача, зважаючи на таке. 
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. 
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, зокрема, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. 
Відповідно до абз. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. 
Згідно з абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. 
Відповідно до п. 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Як встановив суд, до заяви про призначення пенсії позивач надала, серед іншого, посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_1 , трудову книжку серії НОМЕР_2 , довідку Сарненської міської ради Рівненської області від 11.05.2019 року № 147 та довідку ТзОВ «Костопільська друкарня» від 09.05.2019 року № 9. 
Так, відповідно до довідки Сарненської міської ради від 11.05.2019 року № 147, ОСОБА_1 зареєстрована з 14.08.1990 року до 25.7.1995 року та з 02.08.1998 року по даний час на території м. Сарни, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106. 
Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджується, що строк проживання (роботи) ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС становить 2 роки 4 місяці та 18 днів, що є меншим, ніж встановлено ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, відповідно, є недостатнім для встановлення позивачу початкової величини зниження пенсійного віку та подальшого призначення пенсії на пільгових умовах. 
Також суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що з моменту укладення шлюбу у 1988 році по даний час вона з сім`єю постійно проживає в м. Сарни Рівненської області, оскільки вони спростовуються записами в її трудовій книжці, згідно з якими позивач працювала в Костопільській районній друкарні з 24.07.1984 року до 05.10.1995 року, а м. Костопіль Рівненської області не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. 
При цьому, відповідно до довідки ТзОВ «Костопільська друкарня» позивач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною в період з 03.07.1989 року до 04.05.1992 року, однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, навіть з урахуванням періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною, строк проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС недостатній для встановлення позивачу початкової величини зниження пенсійного віку та подальшого призначення пенсії на пільгових умовах. 
Крім того, колегія суддів враховує, що позивач в апеляційній скарзі не заперечила і не спростувала вказаних обставин. 
А доводи позивача про те, що факти про період роботи, проживання на територіях радіоактивного забруднення не потребують доведення, так як вони підтверджуються посвідченнями встановленого зразка «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки таке посвідчення є документом, який лише підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими законом. 
Водночас, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та їх вичерпний перелік визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, п. 2.1 якого чітко встановлено обов`язок громадянина, який постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС та бажає щоб йому призначили пенсію зі зниженням пенсійного віку, надати територіальному органу Пенсійного фонду довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органом місцевого самоврядування (підприємством, установою, організацією). 
Отже, наявність у ОСОБА_1 посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи», на переконання колегії суддів, не звільняє її при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від обов`язку надання повного переліку документів, визначеного вказаним Порядком, в тому числі довідки про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданої органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). 
Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 367/5041/17. 
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про  правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 05.07.2019 року № 3420/03.18 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку. 
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд – 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 460/2411/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року