Постанова
Іменем України 
 
29 травня 2020 року
м. Київ
справа № 524/1654/19
провадження № 61-5939св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, у складі судді Андрієць Д. Д., від 05 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Лобова О. А., Дорош А. І., Триголова В. М., від 02 березня 2020 року.
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що її звільнення є незаконним, оскільки відсутність на роботі була обумовлена поважними причинами (захворювання), а також необхідністю виконання своїх обов`язків як керівника закладу. Вказувала, що незаконними, упередженими діями відповідача їй була завдана моральна шкода, оскільки вона втратила місце роботи і джерело існування, що вимагає додаткових зусиль для організації життя та призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків.
Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації «Про звільнення з роботи директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради ОСОБА_1. » № 2-к від 14 лютого 2019 року та поновити її на посаді директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради. Стягнути з відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було доведено поважності причин її відсутності на роботі 11 лютого 2019 року, отже звільнення її із займаної посади є законним.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області                  від 05 грудня 2019 року - без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що районний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивача було звільнено із дотриманням вимог трудового законодавства у зв`язку із прогулом. Позивачем не доведено порушення роботодавцем положень частини третьої статті 149 КЗпП України. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області               від 05 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду              від 02 березня 2020 рокуі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, вказуючи на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої 
статті 389 ЦПК України), та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок неналежного дослідження судом зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заявник вважає, що при вирішенні спору судами неправильно застосовано положення частини першої статті 43, частини третьої статті 149 КЗпП України. Звільнення відбулося без попередньої згоди первинного профспілкового органу, членом якого є позивач, що є порушенням частини третьої статті 43 КЗпП України. 
Судами також не було враховано, що у позивача, яка займала посаду директора Садківської ЗОШ, ненормований робочий час, а також відсутній затверджений графік роботи з визначенням робочого часу, а причина відсутності на робочому місті була поважною. Вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У поданому відзиві на касаційну скаргу відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської областіпосилається на те, що доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень. Доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, не доводять порушення роботодавцем трудового законодавства під час її звільнення. Звільнення позивача з займаної посади проведено правомірно на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Згоди виборного органу первинної профспілкової організації щодо звільнення ОСОБА_1 , враховуючи положення статті 43-1 КЗпП України, не потрібно.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Наказом відділу освіти Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області № 271 від 20 квітня 1993 року ОСОБА_1 прийнята на посаду директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Полтавської області.
Відповідно до пункту 1.4 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів директор працює в режимі ненормованого робочого дня за графіком, встановленим до 40-годин робочого тижня.
Згідно пункту 5 розділу ІІ та пункту 1 розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Садківська ЗОШ І-ІІІ ступенів працює в дві зміни. Початок робочого дня у закладі о 6:30, що враховується при встановлені режиму роботи школи на початок кожного навчального року. Для директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів та його заступників встановлюється ненормований робочий день. Міра праці осіб, що займають керівні посади у навчальному закладі, визначається не тільки тривалістю робочого часу, а й колом обов`язків та обсягом виконаних робіт.
11 лютого 2019 року позивачем на ім`я в. о. начальника відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О. В. подано заяву про надання їй відпустки 11 лютого 2019 року в рахунок щорічної тарифної відпустки у зв`язку із сімейними обставинами, що зафіксовано у журналі реєстрації заяв працівників відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області, керівників закладів загальної середньої освіти та закладів дошкільної освіти Кременчуцького району Полтавської області. 
11 лютого 2019 року за вих. 12-09-03/201 на електронну адресу Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради на ім`я директора школи ОСОБА_1 . направлено повідомлення про відмову в надані вищезазначеної відпустки, оскільки заява від 11 лютого 2019 року подана із порушенням термінів подачі заяви про надання одного дня в рахунок тарифної відпустки та неможливістю здійснити оплату одного дня відпустки в терміни, визначені статтею 21 Закону України «Про відпустки».
Згідно наказу в. о. начальника відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Кармазіна О. В.  від 11 лютого 2019 № 40  створено комісію щодо фіксації присутності/відсутності на робочому місці директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Полтавської області.
11 лютого 2019 року в с. Садки працівниками Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 протягом всього дня з 08:00 до 16:00.
11 лютого 2019 року відповідно до наказу від 11 лютого 2019 № 40 створеною комісією складено акт про те, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 08:00 до 16:00 без поважних причин.
Згідно наданих ОСОБА_1 12 лютого 2019 року пояснень щодо відсутності її на роботі 11 лютого 2019 року остання зазначила, що була вимушена звернутись до стоматолога через гострий зубний біль та об 11:30 знаходилась на прийомі у голови Кременчуцької районної ради Полтавської області Дрофи А. О. (за його запрошенням).
Відповідно до довідки лікаря-стоматолога Кібець Н. Ю. від 11 лютого         2019 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у Кібець Н. Ю. 11 лютого 2019 року з 09.00 по 09.20.
У повторній довідці лікаря-стоматолога Кібець Н. Ю. від 05 березня           2019 року зазначено про те, що 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 близько 09:30 була на прийомі у лікаря. Після огляду ОСОБА_1 надана відповідна медична допомога протягом чотирьох годин, тобто ОСОБА_1 11 лютого 2019 року з 09:30 до 12.30 перебувала в стоматологічному кабінеті на лікуванні запалення зубного нерву.
Згідно картки особистого прийому громадян Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 11 лютого 2019 року                   № Б-01-23/2, цього ж дня ОСОБА_1 перебувала на особистому прийомі у заступника директора Департаменту Власюка Г. Б. із скаргами на упереджене ставлення до неї деяких членів колективу школи. Цей факт підтверджений листом Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 08 травня 2019 року № 1325/02.01.-11.
Наказом відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області № 2-к від 14 лютого 2019 року визнано робочий день ОСОБА_1 11 лютого 2019 року прогулом. Звільнено ОСОБА_1 директора Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради 14 лютого 2019 року за здійснення 11 лютого 2019 року прогулу без поважних причин (була відсутня на робочому місці більше трьох годин з 08:00 до 16:00 год) із займаної посади відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Зобов`язано централізовану бухгалтерію провести виплату заробітної плати за фактично відпрацьований час та компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 31 день.
Цього ж дня складено акт про неотримання трудової книжки               ОСОБА_1 та акт про відмову підписати акт прийому-передачі документації Садківської ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Листом № 12-09-03/243 від 14 лютого 2019 року повідомлено            ОСОБА_1 про необхідність прибути до відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Кременчуцької райдержадміністрації та отримати трудову книжку (дублікат). Запропоновано надати письмову згоду на направлення їй трудової книжки поштою у разі неможливості її отримання особисто.
Позиція Верховного Суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частиною першою, шостою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 147 Кодексу закону про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Згідно зі статтею 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
Згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, видаючи наказ                    від 14 лютого 2019 року № 2-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, дотримався процедури звільнення та не допустив порушення вимог трудового законодавства.
Роботодавець виконав умови статті 149 КЗпП України щодо запитування у порушника трудової дисципліни письмових пояснень. Позивачем надано пояснення щодо поважності причин відсутності у робочий час на робочому місті.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина третя статті 149 КЗпП України).
Враховуючу керівну посаду позивача, коло трудових обов`язків, ступінь відповідальності, як директора Садківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Полтавської області, відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних на те причин 11 лютого 2019 року з 08:00 до 16:00, протягом усього робочого дня, слід вважати істотним порушенням трудової дисципліни, умов трудового договору, отже слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що таке порушення є підставою для розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
Судами надано належну оцінку поясненням позивача щодо підстав відсутності на робочому місті 11 лютого 2019 року, відвідування лікаря-стоматолога у м. Кременчук, перебування на особистому прийомі у заступника директора департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації Власюка Г. Б. із скаргами з приводу упередженого ставлення до неї деяких членів колективу школи, а також доказам про перебування ОСОБА_1 у м. Полтава.
Оцінивши у сукупності надані сторонами докази, врахувавши пояснення сторін спору, суди зробили обґрунтовані висновки щодо законності застосування роботодавцем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, не встановилипорушення відповідачем вимог частини третьої статті 149 КЗпП України.
Відповідно до частини першої статті 43-1 КЗпП України звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України«Про державну службу», керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
З урахуванням приписів статті 43-1 КЗпП України, враховуючи те, що позивач займала посаду керівника навчального закладу (установи), слід дійти висновку, що згода профспілкового комітету на її звільнення в цьому випадку не є обов`язковою.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору. Судами першої та апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	Є. В. Синельников   	
 	С. Ф. Хопта  	
 	В. В. Шипович