Постанова
Іменем України
 
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 234/9643/19
провадження № 61-1910св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач - Управління праці і соціального захисту населення Краматорської міської ради,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Соломахи Л. І., Халаджи О. В., у справі за позовом Управління праці і соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2019 року Управління праці і соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - Управління) звернулося до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що до Управління звернулась громадянка ОСОБА_1 із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
 
За інформацією Управління, як одержувач різних видів державної допомоги ОСОБА_1 , як представник сім`ї перебуває з листопада 2016 року.
 
Відповідач систематично (після шестимісячного періоду призначення) зверталась за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Державна соціальна допомога згідно наданих заяв призначена своєчасно та виплачена в повному обсязі.
 
До складу сім`ї згідно наданих декларацій враховуються: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - заявник (мати), здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, особа з інвалідністю 2 групи загального захворювання, не працює; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син.
 
Призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям здійснюється відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок № 250).
 
Особи при поданні документів для призначення державної соціальної допомоги зобов`язані вказати достовірні дані про доходи сім`ї та майновий стан. До майнового стану осіб, які звернулись за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям належать: відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї: відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї.
 
Транспортні засоби враховуються при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям після їх реєстрації в установленому порядку в регіональному сервісному центрі МВС України в Донецької області (управлінні державної автоінспекції). Транспортні засоби, автомобілі, мотоцикли та інші знаходяться у власності члена сім`ї поки вони офіційно не зняті з обліку в установленому порядку.
 
Згідно акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги, складеного державними соціальними інспекторами 08 січня 2019 року за № 71Т, встановлено, що сім`я відповідача станом на 08 січня 2019 року володіє двома транспортними засобами: авто ВАЗ 217130-138-21 ЗНГ, 2012 року випуску, зареєстровано 27 квітня 2013 року в установленому порядку в центрі 1443 Управління державної автоінспекції; причеп ПВА У5, 2014 року випуску, зареєстровано 14 квітня 2015 року в установленому порядку в центрі 1443 Управління державної автоінспекції.
 
Згідно інформації центра 1443 Управління державної автоінспекції від 12 грудня 2018 року № 31/5-1443-4457, вищезазначені транспортні засоби не зняті з обліку та станом на 12 грудня 2018 року перебувають у власності сім`ї відповідача, зокрема її чоловіка.
 
В деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги по заявам від 24 березня 2017 року, 04 вересня 2017 року, 07 березня 2018 року, 17 вересня 2018 року, наданими ОСОБА_1 до Управління для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в розділі IV декларації «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї» ОСОБА_1 , як представником сім`ї, повинні були зазначатися два транспортних засоби: авто ВАЗ 217130-138-21 ЗНГ, 2012 року випуску та причеп ПВА У5, 2014 року випуску, тому що з 14 квітня 2015 року сім`я відповідача володіє двома транспортними засобами. ОСОБА_1 , як представником сім`ї в вищезазначених деклараціях про доходи та майновий стан осіб, наданих до Управління 24 березня 2017 року, 04 вересня 2017 року, 07 березня 2018 року, 17 вересня 2018 року для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в розділі IV декларації «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї» зазначено лише один транспортній засіб - авто ВАЗ 217130-138-21 ЗНГ, 2012 року випуску. Причеп ПВЛ У5, 2014 року випуску, який зареєстровано, як транспортний засіб в установленому порядку з 14 квітня 2015 року, в вищезазначених деклараціях ОСОБА_1 , як представником сім`ї не зазначено.
 
Виходячи із вищезазначеного, сім`я відповідача за період з 01 березня 2017 року по 31 січня 2019 року не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на загальних підставах.
 
Рішенням Управління від 10 січня 2019 року сім`я відповідача позбавлена права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року. Рішенням Управління від 10 січня 2019 року розрахована сума надміру виплачених коштів за період з 01 березня 2017 року по 31 січня 2019 року. Сума надміру виплачених коштів за період з 01 березня 2017 року по 31 січня 2019 року склала 32 323,27 грн.
 
У квітні 2019 року спеціалістом Управління було повернуто 1 496,93 грн нарахованої та не виплаченої допомоги ОСОБА_1 як малозабезпеченій сім`ї за грудень 2018 року - січень 2019 року, у зв`язку з чим, розмір переплати складає 30 826,34 грн.
 
Добровільно відповідачем кошти в повному обсязі не повернуті.
 
Позивач просив суд стягнути з відповідача переплату бюджетних коштів у сумі 30 826,34 грн на користь Управління.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не наведено жодної обов`язкової умови припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених частиною першою статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», оскільки наявність додаткових джерел для існування суду не доведено; ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, судом не встановлені.
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 серпня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Управління задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління переплату бюджетних коштів у сумі 30 826,34 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 802,50 грн. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції, мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відмову в позові щодо повернення переплати бюджетних коштів у зв`язку з відсутністю факту умисних дій відповідача щодо подання недостовірних відомостей з метою отримання державної соціальної допомоги, є таким, що суперечить встановленим обставинам і вимогам норм матеріального права, які врегульовують предмет цього спору.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду,         ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2020 року відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, з метою формування єдиної правозастосовчої практики, відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу із Краматорського міського суду Донецької області та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
 
13 лютого 2020 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2020 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Литвиненко І. В., Сердюк В. В., Фаловська І. М.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини справи та досліджено докази. 
 
Заявник зазначає, що умислу стосовно подання недостовірних даних про її майновий стан не мала, оскільки на момент звернення за призначенням соціальної допомоги бланк декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги графи «Транспортні засоби» не містив, тому вона вказувала лише наявність автомобіля, а отже відсутні підстави, передбачені пунктом 28 Порядку № 250. Крім того, вказує, що в бланку декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги стовбці розділу ІV мають назву: прізвище, ініціали власника; автомобіль марки; державний номерний знак; рік випуску; автомобілі, отримані через органи праці та соціального захисту населення.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 24 березня 2017 року, 04 вересня 2017 року, 07 березня 2018 року та 17 вересня 2018 року зверталася до Управління із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та в розділі ІV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо» зазначала, що у власності її сім`ї є автомобіль ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.
 
Рішеннями Управління про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 06 квітня 2017 року, 14 вересня 2017 року, 14 березня 2018 року та 29 вересня 2018 року соціальну допомогу було призначено на періоди з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року, з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року, з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2018 року та з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року відповідно.
 
ОСОБА_1 в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги вказано, що до складу її сім`ї входять чоловік ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, отримує пенсію; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син.
 
Згідно акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги, складеного державними соціальними інспекторами 08 січня 2019 року за № 71Т, встановлено, що сім`я відповідача з 14 квітня 2015 року володіє двома транспортними засобами (авто ВАЗ 217130-138-21 ЗНГ, 2012 року випуску та причеп ПВА У5, 2014 року випуску).
 
Рішенням Управління від 10 січня 2019 року на підставі пункту 12 Порядку № 250 сім`я відповідача позбавлена права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Отже, розгляд касаційної скарги у цій справі здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
 
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
 
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
 
Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
 
Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.
 
Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.
 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону).
 
Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата.
 
Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 250 соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
 
За змістом пункту 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).
 
Форма декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням  усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (зі змінами), затверджена наказом Міністерством соціальної політики України від 22 липня 2003 року № 204, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 13 серпня 2003 року за № 709/8030 (був чинний на момент звернення відповідача за призначенням соціальної допомоги).
 
Графи розділу IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням  усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб мали назви: прізвище, ініціали власника; автомобіль марки; державний номерний знак; рік випуску; автомобілі, отримані через органи праці та соціального захисту населення.
 
У частині четвертій статті 7 ЗаконуУкраїни «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
 
Відповідно до пункту 25 Порядку № 250 виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.
 
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
 
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
 
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
 
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
 
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
 
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
 
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 345/1183/17 (провадження № 14-420цс19) ухвалена за наслідками розгляду позову про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлової субсидії внаслідок зловживання з боку відповідача, тобто фактичні обставини у цій справі є іншими.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
 
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
 
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про наявність причепу ПВЛ У5, 2014 року випуску, який зареєстровано, як транспортний засіб в установленому порядку з 14 квітня 2015 року, мала на меті навмисно приховати ці дані.
 
Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з аргументами касаційної скарги щодо відповідності закону рішення суду першої інстанції.
 
Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Таким чином, апеляційний суд дійшов до неправильного висновку про скасування рішення суду першої інстанції та стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління переплати бюджетних коштів у сумі 30 826,34 грн.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення апеляційного суду та залишає в силі рішення суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасувати, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 серпня 2019 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий      Судді:	В. С. Висоцька      А. І. Грушицький      І. В. Литвиненко 	
 	    В. В. Сердюк     	
 	І. М. Фаловська