ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2670/20 Справа № 205/5777/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 50  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_3 навчається за державним замовленням на першому курсі Дніпровського державного аграрно-економічного університету, за денною формою навчання. 
Оскільки утримання сина вимагає значних витрат та потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 5 000 грн. щомісячно, без урахування часу канікул, починаючи із дня звернення до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання — відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем на момент розгляду справи, не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів свого майнового стану та доходів, в обґрунтування вимог щодо стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі, що унеможливлює встановлення тієї обставини, що він потребує матеріальної допомоги, так як продовжує навчання.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки законодавством передбачено надання доказів майнового стану та доходів платником аліментів для того, щоб суд міг визначитися із розміром аліментів, а не отримувачем. Зазначав, що оплачує комунальні послуги, лікування, витрати на навчання, проїзд, одяг протягом багатьох років.
Правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, учасники справи не скористалися.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині не відповідає вимогам закону.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2010 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються додаткові витрати на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн., щомісячно, і до змін стану здоров`я дитини (а.с.8,10). Доказів припинення стягнень не надано.
Згідно довідки №3166 від 30 липня 2018 року, ОСОБА_3 є студентом першого курсу освітнього ступеню «бакалавр», на бюджетній основі Дніпровського державного аграрно-економічного університету. 
Строк дії вказаної довідки 31 серпня 2018 року (а.с.14, 71).
Відповідач у справі ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , яка має дитину від попереднього шлюбу – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26,27,28).
Із матеріалів справи достовірно встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться дружина – ОСОБА_6 , яка потребує періодичного лікування та дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Дохід відповідача за період з листопада 2018 року по травень 2019 року, відповідно до довідки про доходи від 03 червня 2019 року, становить 29 818,18 грн. (а.с.90,120).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведенності позивачем належними та допустимими, достовірними доказами свого майнового стану та доходів, в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина, та не надання в підтвердження вимог актуальної довідки із навчального закладу щодо навчання дитини в Дніпровському державному аграрно-економічному університеті, що унеможливлює встановлення тієї обставини, що він дійсно потребує матеріальної допомоги.
Колегія суддів з висновком суду першої інстанції не погоджується, з урахуванням наступного.
Згідно довідки № 4493 від 11 грудня 2019 року, ОСОБА_3 є студентом третього курсу освітнього ступеню “бакалавр” інженерно-технологічного факультету на бюджетній основі Дніпровського державного аграрно-економічного університету, за денною формою навчання (а.с. 158).
Відповідно до копії Витягу з наказу ТОВ «Пріметале Текнолоджіз Україна» №35 від 12 квітня 2016 року, ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.159). 
Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судом) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.
Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, також врахувати те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, належним чином давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов висновку про те, що повнолітній ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість його батько, ОСОБА_2 , такої допомоги не надає, маючи при цьому обов`язок її надавати, тому вважає необхідним стягнути з останнього на користь позивача аліменти на період навчання сина згідно з вимогами закону, навівши обґрунтований розмір аліментів у розмірі 500 грн.
Проте, посилання відповідача на наявність у нього інших зобов`язань, та утримання дружини та її дитини від першого шлюбу не можуть бути підставою відмови у стягненні аліментів, оскільки вказані обставини не знімають з відповідача обов`язку, відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.
Доказів щодо наявності інших джерел доходів та можливості сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн, що не призведе до порушення прав інших осіб, позивачем не надано. 
За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині стягнення витрат на повнолітню дитину, що продовжує навчання, порушено норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольити частково. 
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року — скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (іпн3673702050) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 500 грн. зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 15 серпня 2018 року і до закінчення ним навчання у Дніпровському державному аграрно-економічному університеті, але не більше, ніж до досягнення ним віку 23 років. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида