Ухвала
 
11 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 750/10020/19
провадження № 61-4180ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченко Володимиром Володимировичем, на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені                        Т. Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ :
 
У вересні 2019 року КП «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради звернулося до суду з позовом до           ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з оплати комунальних послуг та найм житлового приміщення в гуртожитку в розмірі 53 485 грн 24 коп.
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від                      27 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з         ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 28 232 грн       91 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу КП «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2019 року змінено, збільшено стягнуту з ОСОБА_1 на користь КП «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради суму заборгованості за спожиті комунальні послуги з 28 232 грн 91 коп. до 51 485 грн 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
28 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку представник      ОСОБА_1 - адвокат Кравченко В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня           2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову КП «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг та найму житлового приміщення в гуртожитку у розмірі 53 485 грн 24 коп., у зв`язку з чим, ціна позову у справі № 750/10020/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко В. В. посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа становить виняткове значення для заявника, а також касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом             Кравченком В. Я. на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Кравченко Володимиром Володимировичем, на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	М. Є. Червинська  	
 	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун