ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 квітня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №583/420/20 
Номер провадження 22-ц/816/1037/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Ткачук С. С. ,  Орлова І. В. 

сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2020 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухвалене в м. Охтирка, повний текст якого складено 05 березня 2020 року

                                                       В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2012 року у справі № 2-53/2012 та стягувати з останнього аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти сплачувати на її користь.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2012 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на  утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Однак, на даний час майновий стан відповідача покращився, останній офіційно працевлаштований, разом з тим її майновий стан погіршився, оскільки у другому шлюбі у неї народилася ще одна дитина. 
Крім того, погіршився стан здоров`я їх спільного з відповідачем сина, що також потребує значних матеріальних витрат, які самостійно нести вона не має змоги. 
Вказувала, що розмір аліментів на утримання сина на даний час є недостатнім для задоволення потреб дитини, її фізичного та інтелектуального розвитку, підтримання належного стану здоров`я, оскільки зросли ціни на продукти харчування та одяг, збільшились потреби дитини.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
В доводах апеляційної скарги вказує, що  розмір аліментів в сумі 800 грн на   утримання сина ОСОБА_3 є недостатній для забезпечення належного життя і розвитку дитини. Вказує, що у сина погіршився стан здоров`я, що потребує придбання ліків, проведення обстежень, кращого харчування.  Вважає, що батько дитини зобов`язаний піклуватися про сина та забезпечувати його належний рівень життя.
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2102 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження вказано,  що батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).
16 квітня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а.с.5).
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2012 року у справі № 2-53/2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10 травня 2012 року,  визнано батьківство ОСОБА_2   відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Внесено зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та записано в графі батько ОСОБА_2 .
Стягнуто на користь ОСОБА_1   з ОСОБА_2   аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 жовтня 2011 року (а.с.7-8).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , у свідоцтві про народження батьками записано: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.9). 
04 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб (а.с.10).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Охтирської міської ради  від 27 січня 2020 року №17, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 разом зі своєю сім`єю: чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).
Згідно з довідкою Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 Охтирської міської ради від 23 січня 2020 року №06, ОСОБА_3 навчається у 6-Б класі Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 (а.с.11).
Згідно з довідкою Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 03 лютого 2020 року №8949,  на підставі виконавчого листа №2-53, виданого Охтирським міськрайонним судом,  ОСОБА_2 , у період з серпня 2019 року по січень 2020 року, щомісячно сплачувались аліменти: у серпні 2019 року у розмірі 2579,72 грн;, у вересні 2019 року - 2579,72 грн; у жовтні 2019 року - 2579,72 грн; у листопаді 2019 року - 2630,62 грн; у грудні 2019 року - 1276,81 грн; у січні 2020 року - 1041,42 грн. (а.с.13).
З довідки Охтирської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості від 14 лютого 2020 року №749 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в Охтирській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості з 11 грудня 2019 року і по теперішній час (а.с.35).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування передбачених ст. 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України ,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з  ч.1, ч.2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
У ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років до 18 років, з січня 2020 року становить 1109,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач сплачує аліменти в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду і останній перевищує мінімум, визначений Законом для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача і погіршення її майнового стану та стягнення аліментів у розмірі, більшому ніж визначено рішенням суду, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, та в частці від заробітку ОСОБА_2 .
Крім того, до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано довідку  ТОВ «МІК» від 29 січня 2020 року №20-01-29-01, з якої вбачається, що вона працює у у вказаному товаристві  швачкою та отримує стабільну заробітну плату (а.с.57).  
Посилання в апеляційній скарзі на те, що син сторін часто хворіє та потребує додаткових витрат, що також є підставою для збільшення розміру аліментів, не може бути підставою для зміни рішення суду, оскільки як убачається з матеріалів  ОСОБА_2 у листопаді-грудні 2019 року додатково надавав ОСОБА_1 матеріальну допомогу (а.с. 28-34). Крім того, позивачка не позбавлена права на підставі ст. 185 СК України звернутися до суду з відповідним позовом.
За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                         В.І. Криворотенко

Судді :                                                                                                     С.С. Ткачук 

                                                                                                                 І.В. Орлов