ПОСТАНОВА
Іменем України

09 квітня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/480/19
адміністративне провадження № К/9901/35455/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Яковенка М. М.,
суддів – Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  420/480/19
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа - Державна казначейська служба України про визнання  протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду (головуючого судді: Л. І. Свида) від 15 липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: К. В. Кравченко, О. В. Джабурія, Н.  В.  Вербицька) від 05 листопада 2019 року, 
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. В січні 2019 року капітан першого рангу ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач або скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (надалі - відповідач-1), Командувача Військово-Морських Cил Збройних Cил України (надалі - відповідач-2), 3-тя особа Державна казначейська служба України, в якому просив: 
–  визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 про поновлення позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення, оформленого абз. 1 пунктом 2 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року;
– визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 про виключення зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та зі всіх видів забезпечення з 14 листопада 2016 року, оформленого абз. 2 пунктом 2 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року;
– зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України поновити позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення порядком, визначеним діючим законодавством України;
– зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України провести повний розрахунок позивача по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку;
– стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача на відшкодування заподіяної протиправними рішеннями Командувача Військово-Морськими Силами Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 від 26 грудня 2018 року моральної шкоди в розмірі 700000,00 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ не може вважатися поновленням позивача на службі на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 815/7098/16, оскільки фактично до виконання службових обов`язків його допущено не було, матеріального забезпечення не надано, в оскаржуваному наказі не зазначено посада, на яку його поновлено, і цим же наказом його знову виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та знято зі всіх видів забезпечення.
3. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року позовну заяву Капітана першого рангу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, шляхом направлення до суду обґрунтування звернення до суду із вказаним позовом, а не в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), надання копій документів відповідно до кількості учасників справи, засвідчених належним чином, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та приведення позовної заяви у відповідності до статті 160 КАС України.
4. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 19 грудня 2019 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
6. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2020 року визнано поважними причини та поновлено скаржнику строк на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі № 420/480/19; відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.
7. Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
8. Станом на 09 квітня 2020 року письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає подальшому розгляду цієї адміністративної справи по суті.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Міністра оборони України № 428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 року позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я.
10. Наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 230 (по стройовій частині) від 14 листопада 2016 року позивача, на підставі наказу Міністра оборони України № 428 від 13 травня 2016 року, з 14 листопада 2016 року виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та знято зі всіх видів забезпечення.
11. Однак, враховуючи не здійснення повного розрахунку з позивачем по грошовому та матеріальному забезпеченню на день виключення зі списків особового складу військової частини, він звернувся до суду з вимогами про скасування наказу № 230 від 14 листопада 2016 року, зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України здійснити повний розрахунок з позивачем та стягнення моральної шкоди.
12. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №  815/7098/16, яке набрало законної сили 11 жовтня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 230 від 14 листопада 2016 року.
Зобов`язано Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України поновити позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення, а також здійснити повний розрахунок позивача по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку, стягнено на користь позивача моральну шкоду.
13. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 815/7098/16 та на його виконання, наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року позивача з 14 листопада 2016 року поновлено у списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, а також на всіх видах забезпечення та з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5639/16 та у справі № 815/5826/16, з 14 листопада 2016 року виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та знято зі всіх видів забезпечення.
14. Позивач не погодився з правомірністю зазначеного наказу, винесеного на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №  815/7098/16, яке набрало законної сили 11 жовтня 2017 року, а тому звернувся до суду з цим позовом про його скасування в частині його поновлення у списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення, а також повторного виключення зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскільки позивач не погоджується з наказом відповідача, прийнятим на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 815/7098/16, то оскарження такого наказу має відбуватися в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, яка визначає підстави та порядок судового оскарження позивачем, на користь якого ухвалено рішення суду, рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
17. Скаржник наводить доводи аналогічні доводам адміністративного позову та апеляційної скарги, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями.
18. Зокрема, скаржник наголошує на тому, що предметом його позову від 28 січня 2019 року не є оскарження рішення відповідачів при виконанні ними постановлення від 20 квітня 2017 року у справі № 815/7098/16. Цей адміністративний позов не є заявою у справі № 815/7098/16, поданим у порядку статті 383 КАС України, а є самостійною позовною заявою, поданою позивачем у відповідності з частиною другою статті 55 Конституції України та в порядку статей 5, 19, 21, 160 КАС України, з метою захисту своїх прав і законних інтересів.
19. Також, вказує, що своїм позовом скаржник оскаржує не наказ № 262, як про це безпідставно наголошують суди попередніх інстанцій, а рішення відповідача-1, оформленні абз. 1, 2 пункту 2 наказу № 262 та просить суд відмінити не наказ № 262, та ці протиправні рішення відповідача. У цій частині, як це слідує в мотивувальній частині рішення судів попередніх інстанцій, суди фактично змінили предмет та мотиви поданого позову.  
20. При цьому, позивач бажає звернути увагу на те, що його вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого абз. 2 пункту 2 наказу № 262 не має ніякого відношення до виконання постанови від 20 квітня 2017 року у справі №  815/7098/16 та до цієї позовної вимоги у справі № 420/480/19 не застосовані вимоги процесуального права, визначенні Розділом IV КАС України, у тому числі стаття 383.
21. Водночас, позивач вказує, що в суді апеляційної інстанції справа була розглянута без його участі, тому відповідно до пункту 3 частини третій статті 353 КАС України таке порушення вимог процесуального права є обов`язковим для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Враховуючи положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.
23. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
24. Частиною 2  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
25. Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
26. Процесуальною нормою, яка регулює процедуру вирішення порушених у позовній заяві питань є стаття 383 КАС України, що встановлює порядок розгляду заяв щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. 
27. Суди попередніх інстанцій вважали, що зі змісту позовної заяви вимог вбачається, що позивач не згоден з тим, яким чином Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України виконало рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №  815/7098/16 та свої вимоги заявляє для повернення у становище яке існувало до винесення оскаржуваного наказу для того, щоб поновлення позивача та його звільнення, забезпечення його грошовим та матеріальним забезпеченням відбулося в межах норм законодавства та в такий спосіб, як зазначено позивачем в позові.
28. Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
29. Частиною першою та другою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
30. За приписами частини четвертої статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
31. Частиною шостої статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
32. Судами правильно зазначено, що процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
33. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
34. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (статті 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення статті 383 КАС України.
35. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
36. Отже, суди попередніх інстанцій, мали з`ясувати, чи не були оскаржувані рішення, дії відповідачів, як стверджував заявник, пов`язані з виконанням судового рішення, чи не утримує в собі звернення до суду з самостійними підставами та предметом спору.
37. Судами попередніх інстанцій встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що оскарження відповідних пунктів наказу відповідача № 262 від 26 грудня 2018 року, прийнято на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі №  815/7098/16.
38. Водночас, як вбачається з адміністративного позову, позивач, посилаючись на допущення відповідачем неналежного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №  815/7098/16 в частині, що стосуються належного включення позивача в списки особового складу, належного розрахунку за грошовим та матеріальним забезпеченням та виключення зі списків особового складу частини після цього, як військовослужбовця, який звільнений з військової служби, звернувся до суду з новим позовом до відповідачів.
39. Зокрема, позивач наголошує на тому, що звернення позивача до суду відбулося не у порядку статті 383 КАС України та не є заявою у справі № 815/7098/16, а є самостійною позовною заявою, поданою позивачем у відповідності з частиною другою статті 55 Конституції України та в порядку статей 5, 19, 21, 160 КАС України, з метою захисту своїх прав і законних інтересів. 
40. Позовна заява утримує в собі нові підстави для звернення з зазначеним предметом позовних вимог, вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого абз. 2 пункту 2 наказу № 262 не має ніякого відношення до виконання постанови від 20 квітня 2017 року у справі № 815/7098/16 та до цієї позовної вимоги у справі № 420/480/19 не застосовані вимоги процесуального права, визначенні статтею 383 КАС України, не проведення повного розрахунку з позивачем по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку, має місце спірне питання що сум, що підлягають виплаті.
41. Таким чином, Суд не може погодитися з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав та законних інтересів шляхом подачі окремого адміністративного позову з метою належного виконання Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України рішення у справі № 815/7098/16, яке винесено Одеським окружним адміністративним судом 20 квітня 2017 року та набрало законної сили, оскільки має відбуватися в порядку судового контролю за виконанням цього рішення суду, який регулюється статтею 383 КАС України.
42. Суд не може погодитися, що оскаржувані пункти спірного наказу ґрунтуються виключно на наказі, яке прийнято на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 815/7098/16. 
43. При цьому, вимоги позивача також утримують в собі самостійний предмет позову в частині заявленого до стягнення моральної шкоди, що не може бути також вирішене в порядку статті 383 КАС України. 
44. Щодо доводів скаржника про безпідставний розгляд справи судом апеляційної інстанції за його відсутності. 
45. Так, порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, наведені у частині третій статті 353 КАС України, зокрема, таким порушенням є розгляд справи адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
46. Зі змісту  статті 311 КАС України  розгляд справи за відсутності сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, є можливим, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
47. За приписами частини третьої статті 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.
48. Матеріалами справи підтверджено, що повідомлення про вручення судової повістки про виклик позивача в судове засідання на 30 жовтня 2019 року, датоване 22 жовтня 2019 року. Отже, позивач був повідомлений про судове засідання за п`ять днів до судового засідання, що відповідно до частини третьої статті 126 КАС України є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання. Таким чином, доводи скаржника з цього приводу є безпідставними.
49. Враховуючи зазначене, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга позивача є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
50. Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.
51. Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
52. За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
53. З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Капітану першого рангу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі №  420/480/19 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов