ПОСТАНОВА
Іменем України

23 квітня 2020 року 
Київ
справа №807/1530/15
провадження №К/9901/56821/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М.І.,
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної податкової інспекції в Тячівському районі Закарпатської області про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду, ухвалене 22 січня 2018 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Калинич Я.М., суддів: Дору Ю.Ю., Шешені О.М., та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду, прийняту 12 червня 2018 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Гудима Л.Я., суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,
І. Суть спору
1. У серпні 2015 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області), Державної податкової інспекції в Тячівському районі Закарпатської області (далі - ДПІ в Тячівському районі Закарпатської області), в якому просив:
1.1. стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області на його користь заборгованість у вигляді вихідної допомоги в розмірі 3 688,30 гривень та середньої заробітної плати за весь період невиплати в розмірі 212 446,08 гривень, разом 216 134,38 гривень;
1.2. зобов`язати Головне управління ДФС у Закарпатській області привести запис в його трудовій книжці у відповідності до вимог діючої Інструкції про ведення трудових книжок.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що наказом ДПА у Закарпатській області від 23 липня 2003 року №163 «Про звільнення ОСОБА_1 » з 28 липня 2003 року його було звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Тячівського міжрайонного управління податкової міліції ДПА у Тячівському районі та податкової міліції за п. 64 п.п. «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року №114.
2.1. На думку позивача, в порушення вимог пункту 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідач не виплатив належну суму вихідної допомоги, що становила на момент звільнення 3 688,30 гривень, чим також порушив вимоги частини першої  статті 116 КЗпП України, а саме: не провів повного розрахунку на день звільнення, або видачі трудової книжки. 
2.2. Враховуючи наведене та відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємства, установи, організації повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому відшкодуванню підлягає сума - 212 446,08 гривень.
3. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про зобов?язання Головного управління ДФС України в Закарпатській області привести запис в трудовій книжці ОСОБА_1 у відповідності до вимог діючої Інструкції про ведення трудових книжок та включення у вислугу років часу роботи в Державній податковій службі залишено без розгляду.
4. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині вимог про стягнення середньої заробітної плати за весь період невиплати у сумі 212 446,08 грн. - залишено без розгляду.
5. Отже, предметом розгляду цієї справи є стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні.
6. Відповідачі позов не визнали, наголошуючи на тому, що на день звільнення позивача виплата вихідної допомоги при звільненні не була передбачена, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
7. ОСОБА_1 19 січня 1993 року прийнятий на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування населення Державної податкової інспекції у Тячівському районі.
8. 02 червня 1997 року звільнений з посади начальника відділу справляння податків з фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Тячівському районі в зв?язку з переведенням на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Тячівського міжрайонного управління податкової поліції ДПА у Тячівському районі.
9. Наказом ДПА у Закарпатській області від 23 липня 2003 року №163 «Про звільнення ОСОБА_1 » з 28 липня 2003 року позивача було звільнено з посади та податкової міліції за п. 64 п.п. «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ України від 29 липня 1991 року №114. 
9.1. З наказу голови державної податкової адміністрації у Закарпатській області №163 від 23 липня 2003 року «Про звільнення ОСОБА_1 » видно, що позивач був звільнений з посади старшого слідчого слідчого відділення податкової міліції ДПІ у Тячівському районі. 
9.2. З цього ж наказу видно, що ОСОБА_1 мав спеціальне звання «капітан податкової міліції»
10. Судами також встановлено, що календарна вислуга років позивача починається з 19 січня 1993 року, яка на момент його звільнення зі служби становила більше 10 років.
11. Листом від 28 квітня 2015 року позивач звернувся до Державної Фіскальної Служби України та Головного управління ДФС у Закарпатській області із вимогою про визначення вислуги років відповідно до вимог постанови КМ України від 17 липня 1992 року № 393, а також, у відповідності до вимог діючого законодавства нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні за власним бажанням за сімейними обставинами.
12. Листом від 06 травня 2015 року за вих. № 115/0716-04-00-77 Головне управління ДФС у Закарпатській області, наданим у відповідь на звернення позивача від 28 квітня 2015 року, ОСОБА_1 було повідомлено, що підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відсутні.
13. Відповідно до Довідки від 13 грудня 2017 року за № 541/7/07-13-10-00-06, яка міститься в матеріалах справи, на дату звільнення капітан податкової міліції ОСОБА_1 отримував такі суми нарахувань: оклад - 190,00 грн., звання - 120,00 грн., вислуга - 77,50 грн.(25%), таємність - 46,50 грн., надбавка за особливі умови праці - 155,00 грн., 100% надбавка - 387,50 грн.. Всього нараховано - 976,50 грн.
14. Отже, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні капітана податкової міліції ОСОБА_1 становив 2441,30 грн. (976,50х25%=244,13х10 років = 2441,30 грн.).
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
15. Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 22 січня 2018 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року, позов задовольнив частково.
15.1. Стягнув з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 2 441,30 гривень.
16. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач звільнений зі служби саме з інших поважних причин, що відповідає вимогам абзацу 2 пункту 10 постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року №393.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
17. Представник Головного  управління ДФС у Закарпатській області подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень у частині задоволення позовних вимог.
18. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі вказаний відповідач наполягає на тому, що умовою для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні осіб начальницького складу податкової міліції були чітко визначені підстави звільнення, а виплата одноразової грошової допомоги при звільненні «за власним бажанням» не була передбачена законодавством України на момент виникнення спірних правовідносин, відтак висновки судів попередніх інстанцій про те, що термін «інші поважні причини» слід кваліфікувати як і «звільнення за власним бажанням» є неправомірними та безпідставними.
19. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог й ухвалити в цій частині рішення про відмову в позові.
20. Позивач надав відзив на касаційну скаргу в якому посилається на необгрунтованість та безпідставність останньої, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення судів без змін. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування 
21. 8 лютого 2020 року набрали чинності  зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення,  які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
22. Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
23. Частиною першою статті 341 вказаного Кодексу обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24.  Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25. Нормативно-правовими актами які регулюють дані спірні правовідносини є Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (далі - Закон) та постанова КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року №393 (далі - постанова КМУ).
26. Як встановлено статтею 9 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
27. Частиною другою цієї статті передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за   цим Законом,   при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України,   які мають   вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
28. Крім цього, частиною четвертою статті 9 цього Закону встановлено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв?язку та захисту інформації України, Міністерством транспорту та зв?язку України, Державною податковою адміністрацією України, Державним департаментом України з питань виконання покарань, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
29. Пунктом 10 постанови КМУ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
30. Згідно із частиною другою статті 27 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» і пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» на осіб начальницького складу податкової міліції, поширено дію постанови КМУ, а також зазначено, що пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції та оподаткування їх доходів здійснюються в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.
31. Пунктом 10 постанови КМУ передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров?я, у зв?язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільненим з військової служби або з органів внутрішніх справ через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
32. Вказана норма умовно поділяє осіб, які мають право на грошову допомогу на дві категорії, а саме, тих, які звільняються зі служби з об?єктивних обставин (за вислугою років, за віком, за станом здоров?я, у зв?язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі) і тих осіб, які вимушені припинити службу з суб?єктивних підстав (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України).
33. Підпункт «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на підставі якого звільнено позивача, передбачає можливість звільнення зі служби за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов?язків.
VІ. Висновки Верховного Суду
34. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги, Верховний Суд на підставі встановлених у цій справі обставин справи та наведеного нормативного регулювання спірних правовідносин виходить з наступного.
35. Підпункт «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на підставі якого звільнено позивача, передбачає можливість звільнення зі служби за власним бажанням - при наявності поважних причин (перед звільненням, особа, якій надані такі повноваження, повинна перевірити наявність таких поважних причин), що перешкоджають виконанню службових обов?язків.
36. Тому, Верховний Суд, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач звільнений зі служби саме з інших поважних причин, які передбачені підпунктом «ж» пункту 64 Положення, що відповідає вимогам абзацу 2 пункту 10 постанови КМУ.
37. Відтак позивач набув право на одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.
38. Крім цього, розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 2 441,30 грн. є правильним.
39. За такого правового регулювання та обставин справи правильними є висновки судів першої й апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
40. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VІI. Судові витрати

44. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359  Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення.
2. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 807/1530/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова