ПОСТАНОВА
Іменем України

20 березня 2020 року 
Київ
справа №160/6548/19
адміністративне провадження №К/9901/2373/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №160/6548/19
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, постановлену в складі: головуючого судді Прокопчук Т.С., суддів Шлай А.В., Кругового О.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) і ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) звернулися до суду з позовом до Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) із вимогами визнати незаконними та скасувати рішення відповідача, зобов`язати вчинити певні дії.
2.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10  вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
3.          Копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10  вересня 2019 року отримано ОСОБА_1 20 вересня 2019 року.
4.          Не погодившись із указаним рішенням, 18 жовтня 2019 року позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
5.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019  року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року повернуто з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
6.          Повертаючи апеляційну скаргу, подану 18 жовтня 2019 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що її підписано адвокатом Дроздом Р.Ю. як представником позивача. Водночас ордеру або довіреності, які б підтверджували повноваження Дрозда Р.Ю. діяти від імені позивача до касаційної скарги не приєднано, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.
7.          Копію ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року було вручено представникові позивача 05 листопада 2019 року.
8.          06 листопада 2019 року позивач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, в якій також просив поновити йому пропущений із поважних причин строк на апеляційне оскарження.
9.          На обґрунтування вказаного клопотання представник позивача зазначив, що був переконаний щодо наявності в матеріалах справи документів, які підтверджують його повноваження, а тому до апеляційної скарги їх повторно не приєднував.
10.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року визнано неповажними наведені представником позивача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
11.          Залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції зазначив, що недостатня організація особою, яка надає правничу допомогу, роботи чи діловодства під час підготовки й направлення до суду апеляційної скарги, унаслідок чого до неї не було додано документу, що підтверджує повноваження представника, не дає підстав уважати, що строк звернення до суду був пропущений із поважних причин.
12.          Суд апеляційної інстанції також наголосив, що право на повторне звернення до суду апеляційної інстанції реалізується у межах відповідних процесуальних строків.
13.          11 грудня 2019 року від представника позивача до суду апеляційної інстанції надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, на обґрунтування якої представник позивача наголосив, що звертався до суду першої інстанції із заявами та клопотаннями, до яких долучав документи, що підтверджують його повноваження, а тому, подаючи апеляційну скаргу, обґрунтовано розраховував на те, що відповідні документи вже є в матеріалах справи.
14.          Представник позивача також зазначив, що суд апеляційної інстанції зволікав із направленням йому ухвали від 31 жовтня 2019 року про повернення апеляційної скарги, а тому повторно він таке право реалізував із незначною затримкою, у зв`язку з обставинами, що перебували поза межами його контролю.
15.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019  року наведені представником позивача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019  року.
16.          Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції керувався тим, що апеляційну скаргу представником позивача подано через шістнадцять днів після спливу відповідного строку.
17.          Водночас суд апеляційної інстанції повторно наголосив на тому, що внутрішня організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник із об`єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів із моменту отримання її копії.
ІI. Провадження в суді касаційної інстанції
18.          Уважаючи судове рішення суду апеляційної інстанцій таким, що ухвалене із порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року й направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
19.          На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до адміністративного суду та не є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
20.          Позивач наполягає на тому, що ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року отримав 05 листопада 2019 року та в цей же день повторно звернувся до суду апеляційної інстанції, усунувши недолік, який був підставою для повернення першої апеляційної скарги.
21.          На думку позивача, суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував, що з першою апеляційною скаргою він звернувся вчасно, а після її повернення у найкоротший строк повторно звернувся до суду, тобто діяв добросовісно.
22.          Відповідач правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.
23.          За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур  О.В., Уханенку С.А.
24.          Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2020 року за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування
25.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
26.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
27.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №  460-IX.
28.          Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
29.          Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
30.          Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
31.          Частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
32.          Згідно з частиною другою статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.
33.          Частиною третьою статті 295 КАС України передбачено, що строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
34.          Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
35.          Нормами частини восьмої статті 169 КАС України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
36.          Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, у тому числі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
IV. Позиція Верховного Суду
37.          Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення викликано, насамперед, специфікою публічно-правових спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у адміністративно-правових відносинах.
38.          Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, котрі підтверджені належними доказами.
39.          Процесуальний строк звернення до суду передбачає забезпечення принципу правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск такого строку.
40.          Самий лише факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку. Однак, вирішуючи питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув із моменту, коли особа дізналася про відповідне рішення суду.
41.          Специфіка повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 1 частини 4 статті 298 КАС України, полягає, зокрема, у тому, що у разі відсутності доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, остання без руху не залишається і в скаржника, у силу вимог закону, відсутній час на усунення недоліків такої апеляційної скарги.
42.          Як убачається із матеріалів цієї справи, первинна апеляційна скарга подана представником позивача в межах строку, установленого статтею 295 КАС України, що також було визнано судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі. Отримавши 05 листопада 2019 року ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року про повернення апеляційної скарги, представник позивача 06 листопада 2019 року без невиправданих затримок і зайвих зволікань скористався своїм правом на повторне подання до суду апеляційної скарги, додавши до останньої довіреність на підтвердження повноважень представляти у суді ОСОБА_1.
43.          Указане свідчить про вжиття апелянтом послідовних дій, направлених на оскарження рішення суду першої інстанції, та невідкладних заходів щодо повторного подання належним чином оформленої апеляційної скарги після її повернення, тобто про добросовісну поведінку останнього.
44.          Проте суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском позивачем строку на апеляційне оскарження, зазначених обставин не врахував і належної оцінки їм не надав.
45.          Згідно з усталеною позицією Європейського суду з прав людини у справах, які стосуються порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд), правило встановлення обмеження доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
46.          З огляду на це суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він учиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини оцінювати в їхній сукупності, гарантувавши доступ до правосуддя особам, які вважають, що їхнє право порушене, і які діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
47.          Вирішуючи питання про поновлення позивачеві строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував, що зі свого боку представник позивача не продемонстрував умисного зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист і не допускав зловживання цим правом.
48.          З урахуванням викладеного Суд уважає, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що наведені позивачем підстави для поновлення строку не можуть бути визнані поважними, є необґрунтованим.
49.          Відповідно до частини першої статті 353 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
50.          Частиною четвертою статті 353 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
51.          Беручи до уваги, що судом апеляційної інстанції були порушені вимоги процесуального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, направивши справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
VII. Судові витрати
52.          Ураховуючи результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
53.          Керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-IX, статтями 3, 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
54.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
55.          Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019  року в справі №160/6548/19 скасувати.
56.          Справу №160/6548/19 направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження судового розгляду.
57.          Судові витрати не розподіляються.
58.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко