УХВАЛА

04 червня 2020 року 
м. Київ
Справа №  906/684/16 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 (головуючий суддя Олексюк Г.Є., судді Гудак А.В., Петухов М.Г.) та рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2019 (суддя Кудряшова Ю.В.) у справі                            № 906/684/16
за позовом Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар`єр Укооппостачмашу"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун Пропертіз Девелопмент", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Респект-Плюс"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна
про припинення права власності на майно, витребування майна та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:
02.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" надіслало безпосередньо на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 та рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2019 у справі № 906/684/16.
13.04.2019 до Верховного Суду від Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар`єр Укооппостачмашу" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження, в яких позивач просить суд повернути касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" на оскаржувані судові рішення. Вказані заперечення мотивовані тим, що у поданій касаційній скарзі не зазначено жодної з передбачених частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, а отже касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 5 частини другої статті 290 Кодексу, спрямована на переоцінку доказів, які належним чином були досліджені судами попередніх інстанцій.
Ухвалою Верховного Суду від 30.04.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" у справі № 906/684/16 залишено без руху з підстав, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав), а також те, що скаржником сплачено судовий збір не в повному розмірі за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції. Вказаною ухвалою надано скаржнику строк до 22.05.2020 для усунення недоліків касаційної скарги та надання до суду письмових уточнень до касаційної скарги, де необхідно визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України та документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 248 232,28 грн,  який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.
22.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" надіслало на поштову адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків уточнення до касаційної скарги.
Зі змісту заяви про усунення недоліків касаційної скарги убачається, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі № 906/684/16 скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, скаржником виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 30.04.2020 в частині визначення підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.
Однак, в частині виконання вимог ухвал суду 30.04.2020 щодо надання документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі 248 232,28 грн, скаржником вказаний недолік не усунуто. Відомості про надання суду відповідного документу на дату винесення даної ухвали (04.06.2020) також відсутні. 
В тексті заяви про усунення недоліків касаційної скарги скаржник зазначає, що застосування суддею Касаційного господарського суду положень статті 163 Господарського процесуального кодексу України безпідставне, незаконне та необґрунтоване, виходячи з того, що скаржник не є позивачем у справі та ціни позову не визначав. При цьому, з розміром судового збору в сумі 4134,00 грн при поданні позовної заяви погодилася перша і апеляційна інстанція, розглядаючи дану справу, а тому скаржник сплатив судовий збір у повному обсязі, як того вимагає чинне законодавство України. 
У зв`язку з наведеним скаржником було заявлено відвід головуючому судді, який розглянуто судом та відмовлено у його задоволенні.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що саме підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги відповідно до вимог вищевказаних норм Кодексу та Закону, а не та, яка була фактично сплачена позивачем, що спростовує посилання заявника як на сплату позивачем судового збору в сумі 4 134,00 грн при поданні позовної заяви, з яким погодилася перша і апеляційна інстанція, розглядаючи дану справу, так і доводи в заяві про те, що дії судді були направлені саме на умисне створення відповідачу умов, які ставлять його у нерівне становище з позивачем по справі. 
Вищенаведені вимоги закону є однаковими для всіх і не містять виключень для певних видів учасників справи, в зв`язку з чим є необґрунтованими доводи  заявника, що він не є позивачем у справі та ціни позову не визначав. 
Щодо позиції судів першої та апеляційної інстанції стосовно суми судового збору за подання позову та апеляційної скарги, то оцінку цьому Верховний Суд може надати лише в процесі касаційного перегляду справи після відкриття касаційного провадження.
Таким чином, скаржником не усунуто недоліку в цій частині та не надано суду документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 248 232,28 грн на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30.04.2020, у зв`язку з чим касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" вважається неподаною і підлягає поверненню.
В силу приписів частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Керуючись статтями 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 та рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2019 у справі № 906/684/16 не приймати до розгляду і повернути. 
2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з копією касаційної скарги та доданими до скарги матеріалами, в тому числі оригінал платіжного доручення                   № 220 від 27.03.2020 на суму 8262,00, а іншим учасникам справи - копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Суховий В.Г.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
                                                                                                    Міщенко І.С.