Ухвала                                                                                                      
17 червня 2020 року
м. Київ
справа № 321/211/20
провадження № 61-8142ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,         Лідовця Р. А.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня              2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 квітня        2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня              2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто. Роз`яснено позивачу про право повторного звернення до суду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції  ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня           2020 року залишено без змін.
У травні 2020 року  до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня              2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 квітня        2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Системою автоматизованого розподілу справ (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2020 року) для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , визначено суддю-доповідача - Сердюка В. В., та суддів, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Фаловська І. М.
Відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України                    від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, пункту 3.3 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 та наказу Голови Верховного Суду «Про відсторонення судді Сердюка В. В. від здійснення правосуддя та припинення йому виплат доплат до посадового окладу» від 25 травня 2020 року № 1136-к у справі призначений повторний автоматизований розподіл.
Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2020 року) для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , визначено суддю-доповідача - Луспеника Д. Д., та суддів, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Гулько Б. І.
10 червня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинського В. А. № 322/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Коломієць Г. В. 
Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2020 року) для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , визначено колегію суддів у складі: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                    в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                     є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження ухвали Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року заявник зазначає неповне з`ясування судами фактичних обставин справи, неповне дослідження та надання правової оцінки наявним у справі доказам. Вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково застосовано частину першу статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» і не застосовано частину першу статті 76 цього  ж Закону. Зазначає, що Російська Федерація, як держава-агресор, грубо порушивши норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештський меморандум та інші міжнародні договори, не є державою, яка сумлінно виконує взяті на себе за міжнародними договорами зобов`язання, а тому не може використовувати судовий імунітет від судового переслідування в Україні. Крім цього, вказані судом першої інстанції обставини, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення, не є недоліками відповідно до статей 175, 177 ЦПК України. При цьому, заявник вважає, що вимоги суду першої інстанції про надання доказів на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить положенням статей 2, 4, 10, 12, 13, 81, 83, 84 ЦПК України, зокрема, ЦПК України не передбачено обов`язку позивача надавати суду згоду компетентних органів відповідної держави на пред`явлення до неї позову.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України. 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року.
Витребувати з Михайлівського районного суду Запорізької області вищевказану цивільну справу (№ 321/211/20).
Надіслати іншому учаснику справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 17 липня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                      Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                               Б. І. Гулько
 
                                                                                                               Р. А. Лідовець