Ухвала
 
23 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 422/3415/12
провадження № 61-4034ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати договір про надання послуг з оформлення документів                          від 04 лютого 2012 року, стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 64 000 грн та моральну шкоду в розмірі 8 000 грн.
 
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська заочним рішенням від 10 грудня 2012 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 64 000 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат. В решті позову відмовив. 
 
У травні 2019 року особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Ленінського районного суду                                     м. Дніпропетровська від 10 грудня 2012 року, зазначивши, що оскаржуваним судовим рішенням порушено права малолітнього ОСОБА_2 , 2008 року народження, які стосуються його житлових прав. 
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 червня 2019 року відкрив провадження у справі та витребував справу.
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 18 лютого 2020 року закрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на заочне рішення Ленінського районного суду                  м. Дніпропетровська від 10 грудня 2012 року.
 
03 березня 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року і справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.
 
Витребувати з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 422/3415/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	В. П. Курило