Номер провадження: 33/813/414/20
Номер справи місцевого суду: 521/19853/19 
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року,

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №133547 від 15.11.2019 року ОСОБА_1 15 листопада 2019 року о 22 годині 45 хвилин, в м. Одеса, по Тираспольському шосе, 22/8 керував автомобілем ВАЗ210700-20 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.
Таким чином водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що:
1) суд першої інстанції не розглянув його клопотання про витребування доказів з органу поліції, зокрема відеозапису та допиту поліцейських в судовому засіданні;
2) протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №133547 від 15.11.2019 року складений з порушеннями;
3) йому не роз`яснювали його права, його не було відсторонено від подальшого керування автомобілем.
Інших доводів неправильності судового рішення апеляційна скарга не містить.
18 березня 2020 року від  ОСОБА_1 надійшла заява №33-7140/20, в якій, зазначивши, що йому відомо про розгляд судової справи 20.03.2020 року, ставиться питання про закриття провадження у справі за спливом строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні не перешкоджає розгляду справи.
У зв`язку з тимчасовим, з 17 березня до 03 квітня 2020 року, зупиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинення їх пропуску до залів судових засідань на час вжитих заходів на підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2020 року № 97-/од-2020 «Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території Одеської області гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19», за наявності заяви від ОСОБА_1 , апеляційний суд, з метою неприпустимості порушення процесуальних строків вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визнано таким, що втратив чинність, спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 вересня 2009 року №400/666, та була затверджена нова Інструкція та додатки до неї.
Пунктами 12 діючої Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.
Всупереч доводів апеляційної скарги, винаОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №133547 від 15.11.2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом (а.п. 2-6).
Доводи апеляційної скарги щодо неправильності складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №133547 від 15.11.2019 року апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 спочатку відмовився його підписувати, після чого отримав його копію та копію тимчасових документів. 
Жодного зауваження  ОСОБА_1  в протоколіпро адміністративне правопорушення серії ОБ №133547 від 15.11.2019 року не зазначив.
Стосовно зауваження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів з органу поліції, зокрема відеозапису та допиту поліцейських в судовому засіданні, апеляційний суд встановив, що в поясненнях свідків відсутні протиріччя та диск відеозапису наявний в матеріалах кримінального провадження.
Щодо посилання апеляційної скарги про не відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування автомобілем, вказаний довід є безпідставним, оскільки, як вбачається з власноруч наданих пояснень ОСОБА_1 , після того, як був складений відносно нього адміністративний протокол, та були вилучені документи, автомобілем керував його знайомий, оскільки ОСОБА_1 відмовився від отримання тимчасових документів (а.п.10).
Враховуючи встановлене, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.
При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Зауваження ОСОБА_1 в заяві від 18.03.2020 року щодо закриття провадження з застосуванням ст. 38 КУпАП є необґрунтованим та апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що адміністративне стягнення на нього було накладено судом першої інстанції з дотриманням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду                          О.Г.Журавльов