УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 квітня 2020 року
м. Київ

справа № 740/3439/18
провадження № 51-900 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від                         17 січня 2020 року.
Обставини справи
1.  Зазначеним вироком, зміненим апеляційним судом 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті                                                      296 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді трьох місяців арешту.
 
2.  Суд визнав доведеним, що 10 червня 2018 року, близько 15:44, ОСОБА_4 , перебуваючи у торговому залі магазину «Едельвейс» умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, висловлюючись нецензурною лайкою, грубо порушив громадський порядок, вчинив сварку із продавцем магазину ОСОБА_5 , яка зробила зауваження засудженому та намагалась його заспокоїти. Після чого ОСОБА_4 , діючи з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_5 три удари долонею правої руки по правій частині обличчя та волосяної частини голови останньої, а також розбив рукою скло у вхідних дверях магазину, в результаті чого була припинена робота торгівельного закладу, а власнику магазину «Едельвейс» ОСОБА_6 заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 200 грн.
 
3. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2020 року вирок щодо ОСОБА_4 змінено, призначено засудженому за частиною 1 статті 296 КК покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8.500 грн.
Доводи касаційної скарги
4.  Засуджений у своїй касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення й закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК). 
5. Прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону й невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Оцінка суду
6.  Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
7.  Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу. 
8. Усвоїй скарзі засуджений наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи, що на його думку призвело до прийняття незаконного рішення. 
9.  Відповідно до частини першої статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
10.  Разом із тим, правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом. Апеляційний суд надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги, які аналогічні доводам касаційної скарги. Касаційна скарга засудженого не містить доводів, які б ставили під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.
11. З наданих судових рішень убачається, що доводи засудженого про відсутність доказів вчинення ним хуліганства спростовуються показаннями потерпілої, які є логічними, послідовними й узгоджуються з даними слідчого експерименту та записом з камери відеоспостереження магазину, яким підтверджується, що саме ОСОБА_4 , перебуваючи у магазині, вчинив сварку із продавцем ОСОБА_5 і першим завдав останній ударів руками в область голови.
12.  В скарзі засуджений зазначає, що суд поклав в основу вироку суперечливі докази, не  дав  їм  належної оцінки і не зіставив з іншими доказами. Проте оскаржені  рішення свідчать, що судом висновок про його винуватість зроблено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до положень статті 94 КПК. Незгода засудженого з висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону.
13. Призначаючи ОСОБА_4  міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 65 КК, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ставлення засудженого до скоєного; дані про його особу, який в силу статті 89 КК раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно; обставини, які пом`якшують покарання – хворобливий стан здоров`я та похилий вік; відсутність обставин, які обтяжують покарання.
14. Проте, місцевий суд не в повній мірі урахував те, що ОСОБА_4  є пенсіонером, особою похилого віку, має ряд захворювань, потерпіла не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру. Тому, апеляційний суд вважав за можливе пом`якшити ОСОБА_4 покарання, призначивши йому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті КК.
15.  За таких обставин, касаційний суд вважає, що доводи касаційної скарги прокурора не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про можливість пом`якшення ОСОБА_4 покарання, а переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, в касаційній скарзі засудженого не зазначено.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційних скарг сторін захисту та обвинувачення не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційних скарг та долучених до них копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційних скарг немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                           ОСОБА_3