ПОСТАНОВА
Іменем України

28 травня 2020 року 

м. Київ
справа №128/2457/16-а
адміністративне провадження №К/9901/45437/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:   
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,   

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2017 року (суддя Бондаренко О.І.) та на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року (колегія у складі суддів Совгири Д. І., Білоуса О.В., Курка О. П.)
у справі № 128/2457/16-а
за позовом ОСОБА_1    
до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області
третя особа на стороні відповідача - сільський голова Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сич Володимир Миколайович
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          24.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа - сільський голова Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області - Сич В.М.
2.          З урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просив суд:
-          визнати протиправною бездіяльність Лука-Мелешківської сільської ради щодо облаштування зупинки громадського транспорту;
-          зобов`язати Лука-Мелешківську сільську раду побудувати криту зупинку громадського транспорту на «Садибі» (на перехресті Тиврівського шосе та вулиці Лісовій) в с. Лука - Мелешківська до травня 2017 року.
3.          Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, в задоволенні позову відмовлено.   
4.          28.03.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати судові рішення, а розгляд справи здійснювати за його участю.
5.          Ухвалою від 31.03.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.
6.          Від учасників справи заперечень на касаційну скаргу чи інших клопотань не надходило.
7.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд до Верховного Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.           ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 .
9.           ОСОБА_1 звертався до народного депутата України Порошенка О.П. , ОСОБА_3 з письмовим зверненням щодо прокладення водогону по вул. Мічуріна; встановлення автобусної зупинки «Садиба» в с. Лука-Мелешківська під накриттям в напрямку м. Вінниці; ремонту дороги по вул. Мічуріна та прилеглих вулиць.
10.          Народний депутат України Порошенко О.П. просив голову Лука-Мелешківської сільської ради Сича В.М. розглянути звернення ОСОБА_1 та надати обґрунтовану відповідь щодо термінів виконання робіт по встановленню зупинки в районі «Садиби» в с. Лука-Мелешківська.
11.          07.04.2016 сільський голова В.М. направив ОСОБА_1 відповідь, в якій зазначено, що грейдерування вулиць в с. Лука-Мелешківська (в т.ч. і вул. Мічуріна) буде проведено протягом квітня поточного року; роботи по будівництву зупинки на «Садибі» будуть проведені до кінця травня 2016 року (асфальтування «карману» для заїзду транспорту, встановлення бордюрів); замовлення на виготовлення та проекту прокладення водогону по вул . Мічуріна, а також по вул . Лісовій, 1-й та 2 - й Вінницьких в с . Лука - Мелешківська уже здійснено, але спочатку планується буріння свердловини для визначення дебету води, від чого буде залежати шлях прокладання магістралей для водопостачання.
12.          Зазначених робіт проведено не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13.          Позивач вимоги обґрунтував тим, що влаштування громадської зупинки передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування» та входить до компетенції сільської ради. Позивач неодноразово звертався до сільської ради з проханням облаштувати зупинку громадського транспорту, проте це питання не вирішено.
14.          Відповідач та третя особа проти позову заперечували. Вважають, що Законом України «Про місцеве самоврядування» не передбачено, що сільська рада, сільський голова повинні будувати зупинку та ремонтувати дороги. Це повноваження облавтодору. Позивач не звертався ні в облавтодор, ні в Вінницьку районну державну адміністрацію щодо облаштування зупинки. Фінансування в бюджеті сільської ради на дороги та облаштування зупинок немає. «Садиба» - це район в с. Лука-Мелешківська, на вулиці Тиврівське шосе вже є одна зупинка.   
15.          Окрім того, дорога, про яку говорить ОСОБА_1 (вул. Тиврівське шосе) відноситься до доріг, які обслуговує автодор. Частина цієї вулиці згідно рішення Вінницької міської ради з 2015 року відійшла до меж м. Вінниці і не є територією села. 

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16.          Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що облаштування зупинки та доріг на території, на яку вказує позивач, не належать до компетенції сільської ради та сільського голови.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.          Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що суди не надали належної оцінки тому, що відповідно до ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських рад належить організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва шляхів місцевого значення, капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населеного пункту.
18.          Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
20.          Спір виник у зв`язку із неналежною, на думку позивача, організацією роботи по встановленню зупинки громадського транспорту. 
21.          Суди попередніх інстанцій відмовили в задоволенні позову з мотивів відсутності у органу місцевого самоврядування повноважень щодо встановлення та облаштування транспортних зупинок для громадян.
22.          Верховний Суд вважає, що такий висновок зроблено внаслідок незастосування до спірних відносин норм матеріального права.
23.          Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. 
24.          Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про місцеве самоврядування  в Україні» громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. 
25.          Відтак, позивач, як член громади с. Лука-Мелешківська, може порушувати перед радою питання про влаштування зупинки.
26.          Відповідно до ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, такі власні (самоврядні) повноваження як організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).
27.          Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" влаштування місць для зупинок транспортних засобів та створення інших об`єктів дорожнього сервісу належить до компетенції власника дороги, вулиці.
28.          Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. 
29.          Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього Закону серед основних обов`язків органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.
30.          Відтак, вирішуючи спір, суди повинні були з`ясувати хто є власником дороги і, відповідно, до чиєї компетенції належить питання щодо влаштування зупинок громадського транспорту. Не зважаючи на те, що сільська рада стверджувала, що дорога, про яку говорить позивач (вул. Тиврівське шосе), відноситься до доріг, які обслуговує автодор, відповідні докази судами не досліджувалися та рішення не містить їх оцінки.
31.          Крім того, відповідно до Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 21 від 15.05.1995, конкретне місце влаштування нової зупинки визначають перевізники пасажирів даного маршруту (маршрутів) і представники дорожньо-експлуатаційної організації, у населеному пункті - за рішенням місцевого органу виконавчої влади.
32.          Суди не з`ясували чи розглядалося питання щодо місця влаштування зупинки з представниками дорожньо-експлутаційної організації та чи приймалося з цього приводу рішення.
33.          Враховуючи наведені правові положення, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав відсутності повноважень у сільської ради вирішувати питання про влаштування (побудову) зупинки громадського транспорту.
34.          Водночас, Суд не може вирішити спір по суті, оскільки ключове питання - хто є власником дороги (а отже і повинен вирішувати питання щодо влаштування зупинок), суди не з`ясували і відповідні докази у справі відсутні.
35.          Відповідно до ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу. 
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
36.          З огляду на порушення норм процесуального права в частині неправильного визначення предмету доказування у справі, недослідження доказів щодо права власності на дорогу, неправильного застосування норм матеріального права та незастосування норм, які підлягали застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
37.          Судові витрати у справі відсутні, тому питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Кравчук В.М.

Суддя                                                                                                               Єзеров А.А.

Суддя                                                                                                              Стародуб О.П.