УХВАЛА

31 березня 2020 року 
Київ
справа №640/18715/19
адміністративне провадження №К/9901/6011/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Гусака М.Б., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Новак Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №640/18715/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 08 травня 2019 року №Ф-6290-17; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року позовну заяву повернуто.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року залишено без змін.
Позивач із зазначеними судовими рішеннями не погодився, оскаржив їх у касаційному порядку. В обґрунтування касаційної скарги посилається на необхідність відступлення від висновків Верховного суду щодо застосування частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, яка встановлює, що право на судове оскарження вимоги має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідної вимоги платнику єдиного соціального внеску.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі незгоди з ухваленими судовими рішеннями, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їх оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Колегія суддів бере до уваги, що Верховний Суд вже висловлював правову позицію у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 31 січня 2019 року у справі №802/983/18-а, від 12 лютого 2020 року у справі №480/1192/19. Протилежних правових висновків касатор у своїй касаційній скарзі не зазначає.
Суд є правозастосовчим органом. Питання строку звернення до суду з означеними позовними вимогами достатньо чітко врегульовані приписами статті 122 КАС України та положеннями абзацу 2 пункту 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, що виключає їх множинне трактування.
Аналізуючи посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №0740/1050/18, Суд вважає його недоречними, адже обставини у вказаній справі є відмінними від тих, що аналізуються у цій справі.
Враховуючи, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають правовій позиції Верховного Суду, а доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Новак Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №640/18715/19.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                       І.Л. Желтобрюх
Судді                                                                             О.В. Білоус
                                                                                      М.Б. Гусак